УХВАЛА 
27 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 222/344/18
провадження № 51-2058ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Володарського районного суду Донецької області від 22 вересня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, і його клопотання про поновлення строку касаційного оскарження,
встановив:
Вироком Володарського районного суду Донецької області від 22 вересня                    2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 17 грудня 2020 року вирок Володарського районного суду Донецької області від 22 вересня 2020 року стосовно                   ОСОБА_4 залишив без змін.
Не погоджуючись з судовими рішеннями, захисник ОСОБА_5 поза межами строку на касаційне оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Володарського районного суду Донецької області                  від 22 вересня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Крім того, захисник порушив питання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку місцевого суду.
На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження захисник вказує на те, що ОСОБА_4 не було забезпечно захисником, чим було порушено його право на захист і засуджений відповідно не зміг подати апеляційну та касаційну скарги.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися зі своїми аргументами та їх обґрунтуванням.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК. За ч. 4 вказаної статті процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Відповідно до ч. 7 ст. 115 КПК при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами – і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Так, ухвала апеляційного суду була проголошена 17 грудня 2020 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для захисника було 18 березня 2021 року.
Проте захисник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою лише                       20 квітня 2021 року (згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті), тобто поза межами строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПКвстановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5 - 440 кс (15) 16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені захисником доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними з огляду на таке.
Верховний Суд виходить із того, що встановлений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Твердження ОСОБА_5 про порушення права засудженого на захист у зв`язку з незабезпеченням його захисником є безпідставними, оскільки з касаційної скарги захисника та доданих до неї матеріалів не вбачається, що в цьому кримінальному провадженні участь захисника обов`язкова. Крім того, згідно з долученим захисником дорученням для надання безоплатної правової допомоги, на підставі заяви ОСОБА_4 йому 23 вересня 2020 року призначено захисника ОСОБА_5 .
Не відповідають дійсності й доводи захисника про неможливість подання засудженим, зокрема, апеляційної скарги з огляду на те, що ОСОБА_4 , як вбачається з копії ухвали Донецького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, подав скаргу, яка була розглянута апеляційним судом.
Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що захисник                ОСОБА_5 не навів переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску ним строку на касаційне оскарження судових рішень, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки захисник подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для поновлення строку.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку касаційного оскарження залишити без задоволення.
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                ОСОБА_3