Дата документу  Справа № 331/183/21 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №331/183/21                                                Головуючий в 1 інст. Кольц Д.М.
Провадження №33/807/267/21                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року                                                         місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника - адвоката Пузіна Д.М. на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 29.12.2020 року о 23-37 годин в м. Запоріжжя, Олександрівський район, вул. Шкільна біля буд. 40, водій ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) керував транспортним засобом Hyundai Accent державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (підвищена жвавість ходи, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України. Від керування відсторонений, шляхом передання керування тверезому водію, про повторність попереджений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Пузін Д.М. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, відповідно до свідчень ОСОБА_1 , він не знаходився у стані наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Вказує, що поліцейськими двічі запрошувались свідки, які, на його думку є працівниками правоохоронних органів. Підписи свідків в протоколі та їх пояснення ними не виконувались через складання протоколу в службовому автомобілі за їх відсутністю. Звертає увагу, що ознак, передбачених Інструкцією у ОСОБА_1 на час зупинки транспортного засобу були відсутні. Крім того, судом були викликані до суду свідки вказані у протоколі, про те останні не заявились. Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
       Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 та його адвоката про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, вважаю за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 та його адвоката, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КК України. При цьому, зауважую на відсутності клопотання про відкладення розгляду справи з зазначенням поважності причин неприбуття до судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 30.12.2020 року серії ДПР18№ 049481, згідно якого ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких ОСОБА_1 на пропозицію пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у лікаря нарколога у встановленому законом порядку відмовився; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 30.12.2020 року, згідно огляду якого виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: підвищена жвавість ходи, тремтіння пальці рук, порушення мови, огляд із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest drager 6820 не проводився у зв`язку із ймовірним перебуванням в стані наркотичного сп`яніння; відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
Посилання сторони захисту щодо відсутності ознак, передбачених Інструкцією у ОСОБА_1 на час зупинки транспортного засобу апеляційний суд відхиляє у зв`язку з наступним. 
       Так, відповідно до п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння-порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.
Наявність ознак наркотичного сп`яніння були вказані поліцейським в направленні на огляд водія ОСОБА_4 від 30.12.2020 року, зокрема, підвищена жвавість ходи, тремтіння пальців рук, порушення мови (а.с.5).
Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкції), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
       З переглянутого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, отриманого під час виконання ними службових обов`язків, вбачається, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. При цьому, ОСОБА_1 увесь час розмовляє по телефону, на неодноразову пропозицію поліцейського не реагує. 

Такі дії ОСОБА_1 цілком обґрунтовано розцінені як відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, ОСОБА_1 , як особа водій, на виконання Правил дорожнього руху України повинен був на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд, а у разі відмови від проходження такого огляду, ОСОБА_1 як водій достовірно знаючи чинні Правила дорожнього руху, повною мірою усвідомлював наслідки такої відмови. 
Крім того, згідно відеозапису, працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 наслідки такої відмови і складено відповідний протокол. 
Доводи апеляції про те, що свідки є працівниками поліції та пояснення і підписи свідками не виконувалися апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки будь-яких належних доказів або обґрунтованих доводів на підтвердження цього матеріали провадження не містять.
       Свідок (в розумінні ст.266 КУпАП) це не заінтересована в результаті огляду на стан сп`яніння особа, яка притягається поліцейським для посвідчення факту виконання зазначеного заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а також змісту, ходу і результатів зазначеного огляду.
Свідки в даному випадку залучаються до участі у справі з метою забезпечення об`єктивності проведених огляду, а не для виявлення ознак будь-якого сп`яніння у особи, стосовно якої пропонується або проводиться такий огляд.
В матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які ставити під сумнів підстав не має. Останні були свідками того, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку. Зазначені пояснення є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та сумнівів не викликають.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним. 

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника - адвоката Пузіна Д.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 березня 2021 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник