Постанова                                                    
Іменем України                                            
 
02 червня 2021 року
м. Київ
справа № 278/2604/19
провадження № 61-7625св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого – Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивачка – ОСОБА_1 ,
відповідач – Військова частина НОМЕР_1 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 18 березня 2020 року у складі судді Коломієць О. С.,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та нечинним рішення, зобов`язання вчинити дії. 
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2019 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 08 січня 2020 року, позов задоволено. Визнано незаконним рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 05 липня 2019 року № 34 та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 08 липня 2019 року № 351 у частині виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у Озерненському гарнізоні при Військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України у загальній черзі на отримання житла з 07 березня 1996 року та у списках осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень, з 02 серпня 2012 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у Озерненському гарнізоні при Військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України у загальній черзі на отримання житла з 07 березня 1996 року та у списках осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень, з 02 серпня 2012 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року апеляційну скаргу заявника залишено без руху та надано строк – 10 днів з дня вручення ухвали для подання доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного рішення, а також подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із зазначенням інших поважних причини пропущення строку. 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 18 березня 2020 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2019 року відмовлено.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заява про усунення недоліків апеляційної скарги подана поза межами строків, встановлених частиною третьою статті 357 ЦПК України, а наведені в апеляційній скарзі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників
У квітні 2020 року Військова частина НОМЕР_1  звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції відповідач отримав 02 січня 2020 року, апеляційну скаргу на рішення подав 27 січня 2020 року, тобто у межах строків на апеляційне оскарження. Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року представник Військової частини НОМЕР_1 отримав 14 лютого 2020 року, але у зв`язку з несвоєчасним надходженням коштів для сплати судового збору за подання апеляційної скарги заяву про усунення недоліків подав із пропуском строків. Апеляційний суд безпідставно не врахував майновий стан відповідача та відмовив у відкритті провадження. 
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали.
Підставою відкриття касаційного провадження у вказаній справі є підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, – порушення норм процесуального права.
Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2021 року справу призначено до розгляду.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, в тому числі ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанцій не відповідає.
Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду – протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду – якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Відповідно до частин першої, другої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись із рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2019 року, 01 лютого 2020 року звернулася з апеляційною скаргою на зазначене рішення із порушенням встановленого частиною першою статті 354 ЦПК України строку. На обґрунтування пропуску строку заявник послався на неналежне фінансування установи та відсутність коштів для сплати судового збору.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху, оскільки заявник звернувся до апеляційного суду з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та не надав доказів дати отримання копії оскарженого рішення. Крім того, апеляційний суд визнав неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження з підстав відсутності коштів на сплату судового збору та надав заявнику строк – 10 днів з дня вручення ухвали для подання доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного рішення, а також подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із зазначенням інших поважних причини пропуску строку. 
Ухвалу суду апеляційної інстанції від 10 лютого 2020 року заявник отримав 14 лютого 2020 року.
Заяву про усунення недоліків апеляційної скарги заявник надіслав на адресу апеляційного суду 13 березня 2020 року. До цієї заяви Військова частина НОМЕР_1 надала квитанцію про сплату судового збору та докази про отримання оскаржуваного судового рішення 02 січня 2020 року. Зазначала, що звернулася до суду апеляційної інстанції впродовж тридцятиденного строку з дня отримання рішення суду першої інстанції, а тому має право на поновлення строків апеляційного оскарження. 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 18 березня 2020 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено, з підстав подання заяви про усунення недоліків апеляційної скарги поза межами строків, встановлених частиною третьою статті 357 ЦПК України.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд зазначив, що заявник не надав клопотання про продовження процесуального строку відповідно до статті 127 ЦПК України, встановленого апеляційним судом в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.
З такими висновками апеляційного суду Верховний Суд не погоджується з огляду на таке.
Апеляційний суд, згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України, до подання заявником заяви на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 10 лютого 2020 року, не відмовив у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з неусуненням заявником недоліків апеляційної скарги у наданий судом строк.
Посилаючись на те, що заявник не надав клопотання про продовження процесуального строку, встановленого апеляційним судом в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, проявив надмірний формалізм, оскільки у мотивувальній частині заяви Військова частина НОМЕР_1 посилалася на те, що усуває недоліки з пропуском строку у зв`язку з несвоєчасним надходженням від довольчого органу платіжного доручення про сплату судового збору. 
Крім того, апеляційний суд не зверну уваги на те, що на усунення недоліків, Військова частина НОМЕР_1 надала докази про отримання рішення суду першої інстанції 02 січня 2020 року, з чого випливає, що вона звернулася з апеляційною скаргою протягом тридцяти днів з моменту отримання рішення суду першої інстанції, що відповідно до частини другої статті 354 ЦПК України надає їй право на поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких – не допустити судовий процес у безладний рух.
Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя має бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Отже, апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України.
Указаного суд апеляційної інстанції не врахував та не надав оцінки співмірності фундаментальності права заявника на апеляційне оскарження судового рішення та наслідків й причин несвоєчасного повідомлення апеляційного суду про причини пропущення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, які об`єктивно та відповідно до закону є поважними.
На час постановлення оскаржуваної ухвали апеляційний суд був обізнаний з тим, що строк на апеляційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, а відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України пропущений заявником строк на усунення недоліків (зазначення причин порушення процесуального строку та сплати судового збору) підлягав поновленню.
За викладених обставин висновок апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження є необґрунтованим.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі. 
Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала Житомирського апеляційного суду від 18 березня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження не може вважатися законною й обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа – направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки за результатами касаційного перегляду оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  задовольнити.
Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 18 березня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                 О. В. Ступак
 
Судді:                                                                                                             І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                   С. О. Погрібний
 
                                                                                                                   Г. І. Усик
 
                                                                                                                        В. В. Яремко