П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
31 травня 2021 року                                                                       місто Київ
 
                                                                                                 справа №754/12190/19
                                                                                                  провадження №22-ц/824/6741/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 
 
сторони:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 
на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 4 листопада 2019 року у справі, ухвалене у складі судді Бабко В.В., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2019 року позивачка ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що 24 вересня 2005 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який розірваний рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 27 січня 2011 року. Від шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач, будучи зобов`язаним утримувати дитину,  кошти на утримання дитини не надає, будь-якої участі  у її вихованні та утриманні не приймає. Вона працює, однак її доходи не можуть повністю покрити всі витрати як на утримання доньки, в тому числі лікування, навчання, фізичний та духовний розвиток, розвиток здібностей дитини, організацію та матеріальне забезпечення умов її побуту та відпочинку.
Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно.
Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 4 листопада 2019 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини  з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. 
Не погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зокрема зазначив, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 187 ЦПК України, не звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання  щодо надання інформації про зареєстроване місце його проживання (перебування), не повідомив його про розгляд справи, де він є стороною.   
Суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх  видів його заробітку (доходу), щомісячно,  не врахував положення ч. 5 ст. 183 СК України, якими визначено, що той із батьків дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті.
Розглянувши справу без його участі, суд першої інстанції не врахував стан його здоров`я та матеріальне становище як платника аліментів, не з`ясував  наявність у нього інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина; наявності у нього майна та/або майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила відмовити ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги. Повідомила, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , та змінила прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_7 .
Додатково пояснила, що батько дитини ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття та приймати безпосередню участь у її житті. Донька має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим вона несе додаткові витрати на її обстеження та лікування. 9  грудня 2014 року дитині була виконана операція-трансплантація нирки на БЧА та НПВ від бабусі (її матері, яка на даний час має суттєві проблеми зі здоров`ям  та проживає разом з ними). Дитина має другу групу інвалідності, потребує постійного догляду, великих матеріальних затрат на відповідне харчування, ліки, постійні  щомісячні діагностичні дослідження, оздоровлення та витрати на забезпечення життєдіяльності. Враховуючи зазначені обставини вона просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини, чим буде забезпечуватись належний рівень  життя дитини  та її гармонійний розвиток. Батько дитини є працездатною особою, інших дітей або непрацездатних утриманців немає,отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, стан його здоров`я дозволяє йому працювати. З моменту розлучення суттєвої допомоги від відповідача не отримувалось. Заробітна плата, яку отримує вона не в повній мірі задовольняє  всі потреби дитини.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому  задоволенню, виходячи з наступного.
У статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Згідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею  185 цього Кодексу. Якщо  відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача (ч.1 ст. 187 ЦПК України). 
Відповідно до ч.6 ст. 187 ЦПК України  у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої особи.
Справи про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 274 ЦПК України). Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.1 ст. 277 ЦПК України). Відзив подається протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. ст.. 278 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи  в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними в цій главі. 
Частиною 5 цієї ж статті визначено, що суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст. 279 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 19 серпня 2019 року відкрито провадження у справі. Розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, надавши відповідачу п`ятнадцятиденний строк  з дня вручення копії ухвали для подання відзиву
Копію ухвали про відкриття провадження у справі  та копію позовної заяви з додатками до неї, суд надіслав відповідачу ОСОБА_2 на адресу зазначену у позовній заяві: АДРЕСА_1 (а.с.12).
Матеріали справи не містять жодних доказів про отримання відповідачем копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви. 
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 03 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.
Однак, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, розглянув справу без належного повідомлення відповідача  про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, причин неотримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії матеріалів позову не з`ясував, чим  позбавив відповідача права на подання відзиву та права довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх заперечень, чим порушив права особи на справедливий судовий розгляд.
З огляду на наведене, та зважаючи на те, що судом першої інстанції  розглянуто справу без участі відповідача, який не був належним чином повідомлений про розгляд справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Встановлено, що з 24 вересня 2005 року  по 27 січня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 27 січня 2011 року.
Від шлюбу сторони мають  малолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем.   
9  грудня 2014 року - ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконана операція-трансплантація нирки на БЧА та НПВ. Дитині  встановлено другу групу інвалідності (57,58-59,60).
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статей 51 Конституції України, ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішення суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Встановивши, що донька сторін проживає разом з матір`ю, ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , відповідно зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати свою дитину, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд першої інстанції  дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.5 ст. 183 СК України безпідставно визначив аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку не заслуговують на увагу, оскільки саме стягувачу аліментів належить право визначати їх розмір.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував його матеріальне становище, стан здоров`я, наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб, наявність майна та майнових прав, є безпідставними, оскільки виходячи із принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства саме відповідач  повинен довести його неможливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали сплату  відповідачем аліментів  в 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, останній, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надав.
Доказів про те, що ОСОБА_2 є непрацездатним, суду апеляційної інстанції  також не надано.
Враховуючи, що відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, родичів, яких він зобов`язаний утримувати відповідно до Сімейного Кодексу України, немає і враховуючи те, що кожна дитина має право на належне утримання, достатній рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також вимоги ст.ст. 180, 182, 183 СК України, розмір аліментів слід визначити у розмірі 1/3 частин від заробітку (доходу) щомісячно, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, щомісячного, починаючи з 13 серпня 2019 року  до досягнення дитиною повноліття. 
В той же час слід зазначити, що відповідач ОСОБА_2 не позбавлений права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною його матеріального чи сімейного стану, погіршення його здоров`я.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 369, 374, 376, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2    задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 4 листопада 2019 року  скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів  задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої: АДРЕСА_3 ,  аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 серпня 2019 року до  досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_2  судовий збір в розмірі 768,40 грн. на користь держави.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
Суддя-доповідач:                                                                  О.І. Шкоріна

Судді:                                                                                     Л.Д. Поливач

                                                                                                А.М. Стрижеус