ПОСТАНОВА 
Іменем України

13 квітня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 392/1709/18
провадження № 22-ц/4809/524/21 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М., 
               при секретарі -  Федоренко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області у складі судді Кавун Т.В. від 21 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Маловисківської центральної районної лікарні Маловисківської районної ради Кіровоградської області, Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, - 

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Маловисківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградської області, Маловисківської центральної районної лікарні, Комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 90 000 грн. з кожного.
Вимоги обґрунтував тим, що 10 липня 2018 року в приміщенні Мар`янівської сільської ради його було затримано двома правниками поліції, які пояснили йому, що за направленням Маловисківської центральної районної лікарні його буде примусово доставлено до Кіровоградської обласної психіатричної лікарні. В ході затримання працівниками поліції відносно нього ними було застосовано невідомий газ, а також був зв`язаний скотчем. Вважає, що вказані дії були здійсненні за сприянням голови Мар`янівської сільської ради ОСОБА_2 . В подальшому у супроводі дільничного лікаря психіатра його було доставлено до Кіровоградської обласної психіатричної лікарні, де його зв`язали та накололи невідомими препаратами, після яких йому було важко говорити. В такому стані він перебував під час судового розгляду справи стосовно призначення йому лікування в примусовому порядку. 
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 липня 2018 року заяву лікаря психіатра Комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» про його госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку було задоволено. 
Вказав, що на примусовому лікуванні у Комунальному закладі «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» він перебував до 05 жовтня 2018 року. Перебування в психіатричному закладі на лікуванні призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків та погіршення відносин з оточуючими.
Посилаючись на вказані обставини, а також на ст.1167 ЦК України, позивач просив позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2020 року замінено відповідача - Маловисківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградської області на належного відповідача - Головне управління Національної поліції в Кіровоградської області.
Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, а також на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Судом встановлено, що 10.07.2018 за направленням районного лікаря психіатра ОСОБА_1 був госпіталізований в Комунальний заклад «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» лікарем - психіатром (черговим лікарем) у примусовому порядку на підставах, передбачених ст.ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу». 
В цей же день ОСОБА_1 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» та йому було встановлено діагноз: хронічний маячний розлад. F-22. Комісія дійшла висновку за доцільне госпіталізувати хворого ОСОБА_1 до Комунального закладу «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» в примусовому порядку, у зв`язку з наявністю у хворого реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих /т.1 а.с.141/.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 липня 2018 року, яке набрало законної сили, вирішено госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Комунального закладу «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» для надання психіатричної допомоги.
З копії заяви від 05.10.2018 поданої ОСОБА_1 завідуючій відділенням №8 КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні», встановлено, що ОСОБА_1 у зв`язку із покращенням його психічного стану, просить виписати його з лікарні. Претензій до лікарів не має. Копію рішення суду отримав.
Згідно довідки виданої головним лікарем КНП «Маловисківська ЦРЛ» від 11.10.2019 року за № 2025, та інформації, що міститься в випискі із медичної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_1 перебуває на обліку в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради». В період з 10.05.2017 по 29.05.2017 року та з 10.07.2018 року по 05.10.2018 року перебував на лікуванні. 01.10.2018 року оглянутий МСЕК, йому встановлено ІІ групу інвалідності, загального захворювання до жовтня 2019 року. Діагноз: Хронічний маячний розлад. Пізня парафренія /т.1 а.с.152/.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня  1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)».
Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею, включно з правом на відшкодування будь-якої шкоди, завданої позбавленням свободи, якщо воно буде визнане таким, що не відповідає чинному законодавству України.
Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.
Перебування  особи в закладі з надання психіатричної допомоги в  примусовому  порядку  може  здійснюватися  лише  протягом  часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.
При цьому, сам факт протиправного утримання позивача у психіатричній лікарні без достатніх правових підстав, якими є ухвала про продовження або зміну примусових заходів медичного характеру, є підставою для відшкодування їй моральної шкоди.
Такий висновок суду узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 14-9свц18.
Встановивши те, що позивач перебував на примусовому лікуванні у психіатричній лікарні на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 липня 2018 року, яке набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу.
На підтвердження доводів щодо застосування відносно нього незаконних дій працівниками поліції, Маловсиківської районної центральної лікарні, Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» та головую Маловисківської сільської ради Тененикою Олександром Миколайовичем, позивачем не надано.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи(стаття 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.04.2021

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М.Дьомич