УХВАЛА

31 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 300/1966/20
адміністративне провадження № К/9901/19244/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу правління Служби безпеки України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення своєчасного повного розрахунку при звільненні з військової служби та стягнути з Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби, яка виразилась у несвоєчасній виплаті грошових компенсацій за неотримане речове майно і невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій та одноразової грошової допомоги при звільненні, в сумі 335  189 грн 58 коп.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року позов задоволено частково.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області задоволено частково.
Рішення Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року змінено та викладено абзац третій резолютивної частини рішення у наступній редакції:
«Стягнути з Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області (вул.Сахарова,15, м.Івано- Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ 20001579) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 червня 2018 року по 09 липня 2020 року в розмірі 50248 (п`ятдесять тисяч двісті сорок вісім) грн 58 коп. без врахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів».
У решті рішення Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року залишено без змін.
Управлінням Служби безпеки України в Івано-Франківській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення несвоєчасної виплати грошових компенсацій за неотримане речове майно і невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій та одноразової грошової допомоги при звільненні.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з приміткою до статті 50 Закону України "Про запобігання корупції" (у редакції, на момент відкриття провадження у справі), суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Ураховуючи характер спірних правовідносин і предмет позову, суд дійшов висновку про наявність законних підстав уважати цю справу справою незначної складності.
Водночас передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, Судом не встановлені та скаржник на такі не посилається.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що підставою касаційного оскарження судових рішень є застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 18 березня 2020 року в справі №711/4010/13; від 27 квітня 2016 року в справі №6/113цс16; від 17 березня 2017 року в справі №6-259цс17; від 25 липня 2018 року в справі №522/993/17; від 26 лютого 2020 року в справі №821/1083/17; від 26 червня 2019 року в справі №761/9584/15ц; від 23 серпня 2019 року в справі №2040/7697/16; від 30 січня 2019 року в справі №910/4518/16; від 21 вересня 2020 року в справі №225/5266/18; від 30 листопада 2020 року в справі №480/3105/19. Одночасно скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що є взаємовиключними обставинами.
Також скаржник посилається на вимоги пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи те, що скаржник, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, не указав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, установлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтями 248,   333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Служби безпеки України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач:                                                                                       А.Г.Загороднюк

Судді:                                                                                                    Л.О. Єресько

                                                                                                    В.М. Соколов