Справа № 127/29254/20 
Провадження № 33/801/281/2021
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Якименко М. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., за участю представника Подільської митниці Держмитслужби Грубеляса О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2021 року, 
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала вказана адміністративна справа.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 141640,38 гривень з конфіскацією транспортного засобу марки RENAULT MEGANE, VIN: НОМЕР_1 , та стягнуто судовий збір в розмірі 454,00 гривень на користь держави.
Не погоджуючись з даною постановою,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що справа була розглянута в його відсутність. Зазначає, що про результати розгляду справи дізнався 15.03.2021 із сайту судової влади, а тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.
В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам, зокрема не взяв до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази, а саме висновок компетентного органу про недійсність або незаконність документу, який був ним наданий при проходженні митного контролю. Також вказує, що під час митного оформлення надав документи, які пов`язані з придбанням автомобіля, вони ним не готувались, не заповнялись та не підписувались, адже були отримані у продавця автомобіля.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про час, день і місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином.
Правопорушник подав заяву про відкладення розгляду справи, в зв`язку з тим, що хворіє, однак документу на підтвердження зазначеної обставини не надав.
Згідно ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб. 
Суд вирішив розглянути справу у його відсутність.
Представник Подільської митниці Держмитслужби Грубеляс О.І. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає постанову законною та обґрунтованою. 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника Подільської митниці Держмитслужби Грубеляса О.І., суддя прийшла до висновку, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.
Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.
Як вбачається з матеріалів справи, суд розглянув її у відсутність правопорушника, 26.02.2021 супровідним листом судом направлено копію постанови правопорушнику, однак доказів отримання даної постанови матеріали справи не містять. ОСОБА_1 про результати розгляду справи дізнався 15.03.2021 із сайту судової влади, а подав апеляційну скаргу конвертом 16.03.2021.
Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню. 
Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Згідно із ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП та ст. ст. 486, 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Суд першої інстанції дотримався вище зазначених вимог закону.
В матеріалах справи міститься протокол № 0518/40100/20 від 20.10.2020, в якому зазначено, що 13.02.2020 о 18:15 на митну територію України ОСОБА_1 (доручення НОВ 930886 реєстр. №95 від 09.02.2020 року надане ОСОБА_2 ) через пункт пропуску «Ягодин-Дорогуск» м/п «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби згідно попередньої митної декларації типу ЕЕ №UA401160/2020/004667 від 12.02.2020, був ввезений легковий автомобіль марки RENAULT MEGANE, VIN: НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення (а.с. 3-4).
Як підставу для переміщення через митний кордон України даного транспортного засобу, ОСОБА_1 митним органам України було надано перелік документів (а.с. 55-60).
Також надано документ TRANSPORTO PRIEMONES PIRKIMO-PARDAVIMO SUTARTIS 11.02.2020 виданий компанією UAB «DAIMONDA» (302309895) з вартістю 2800 євро, одержувач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ). 
Згідно з ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про наявність вини   ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України є правильними і узгоджуються з наявними та дослідженими судом доказами, зокрема: протоколом про порушення митних правил № 0518/40100/20 від 20.10.2020; відповіддю митних органів Р. Литва; поясненнями ОСОБА_2 ; копією квитанції серії BLC №1968429 та документами, які надані ОСОБА_1 для переміщення автомобіля через митний кордон.
Департаментом протидії митним правопорушенням та контрабанді Держмитслужби 28.09.2020 №20/20-02-01/7.12.2020 отримано звернення митних органів Литовської Республіки щодо надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки по факту незакінченої процедури експорту транспортних засобів, в т.ч. легкового автомобіля марки RENAULT MEGANE, VIN: НОМЕР_1 (а.с. 45).
В ході перевірки було встановлено, що легковий автомобіль марки RENAULT MEGANE, VIN: НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення, був проданий литовською компанією UAB «VILRETA» (М.К. CIURLIONIO g. 15 69203 KALVARIJA) ОСОБА_4 на підставі документа - Pazyma-saskaita serija BLA від 11.02.2020 року за 5300 євро, та експортований згідно митної декларації 20LTKC0100ЕК0438Е1 data 11.02.2020 з вартістю 5300 євро (а.с. 48-50).
З пояснень ОСОБА_2 слідує, що він надав доручення НОВ930886 реєстр №95 (а.с. 9) своєму знайомому ОСОБА_1 для придбання за кордону автомобіля, доставку його в України, здійснення заходів з його митного оформлення та реєстрації в органах МВС. ОСОБА_1 особисто придбав автомобіль у Литві за попередньо надані йому ОСОБА_2 кошти в сумі 5500 доларів США, надавав митним органам необхідні документи під час переміщення автомобіля через митний кордон України та його митного оформлення (а.с. 6-7).
З копії квитанції серії BLC №1968429, засвідченою митними органами Литви, підтверджено сплату ОСОБА_1 5300 євро компанії UAB «VILRETA» за придбання автомобіля RENAULT MEGANE, VIN: НОМЕР_1 (а.с. 51-52).
Сукупність зазначених вище доказів узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Суд першої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого   ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і дійшов вірного висновку про наявність в його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки останній вчинив дії, які полягають у неправдивих відомостях щодо вартості транспортного засобу, яка необхідна для визначення його митної вартості, а саме зазначив іншу вартість автомобіля.
З таким висновком суду погоджується і суддя апеляційної інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
П. 1 ч. 1 ст. 50 МК України передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення. 
Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року №8 „Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил” незаконно одержаними слід вважати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав, або з порушенням установленого порядку. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
 Як вбачається із матеріалів прави, в протоколі про порушення митних правил № 0518/40100/20 від 20.10.2020 вказано, що ОСОБА_1 для переміщення через митний кордон України транспортного засобу надав документ з інформацією про вартість товару 2800 євро, що не відповідає інформації наданої митними органами Литовської Республіки, відповідно до якої встановлено, що даний автомобіль був проданий за 5300 євро, та експортований згідно митної декларації 20LTKC0100ЕК0438Е1 data 11.02.2020 року з вартістю 5300 євро. Тобто, в документі поданому ОСОБА_1 зазначено іншу меншу вартість автомобіля.
       При цьому, обов`язок декларування товарів і транспортних засобів передбачає вимогу заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (ст.81 МК України).
               Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
               Згідно з ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
               Відповідно до п. 5 ст. 1 МК України особа, яка здійснює зазначені дії є декларант.
Декларантом може бути тільки особа, яка має чітко визначені повноваження щодо товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон та підлягають декларуванню, а також відповідно до зазначених повноважень, реалізовує право на декларування.
               Згідно ст. 88 МК України, декларант несе відповідальність перед митною службою за достовірність даних, представлених ним у декларації.
               Так, ч. 1 ст. 87 МК України визначено, що декларантами можуть бути підприємства або громадяни, яким належать товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України, або уповноважені ними митні брокери.
       Відповідно до ст.ст. 10, 11, КУпАП порушення митних правил, як різновид адміністративного правопорушення, може бути вчинено як умисно так і з необережності.
ОСОБА_1 здійснював декларування товару-автомобіля, що переміщував через митний кордон, а тому несе відповідальність за дії, які він вчинив.
Суд наголошує на тому, що оскільки правопорушник взяв на себе зобов`язання перевезти вказаний автомобіль за межі митної території України, тому несе відповідальність за достовірність інформації, що містяться в документах, які були надані ним під час перетину кордону.
Крім того, ОСОБА_1 повинен був усвідомлювати, що в разі невідповідності наданих йому документів вимогам закону, його дій можуть бути такими, що тягнуть за собою настання його персональної юридичної відповідальності.
Відтак, суддею не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що скаржник не несе відповідальність за вказане правопорушення, так як під час митного контролю надав документи, які пов`язані з придбанням автомобіля, вони ним не готувались, не заповнялись та не підписувались, адже були отримані у продавця автомобіля.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, зокрема переміщення товару - автомобіля марки «RENAULT MEGANE» з приховуванням від митного контролю, тобто шляхом подання митному органу України, як підстави для переміщення товару, документів, що містять неправдиві відомості щодо вартості товару. 
З таким висновком суду погоджується і суддя апеляційної інстанції. 
Доводи в апеляційної скарги про неповноту дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі істотні для справи обставини з`ясовані всебічно та об`єктивно, встановленим обставинам дана належна юридична оцінка.
За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не підтверджені належними та допустимими доказами.
З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях скаржника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.
Інші доводи, на які посилається скаржник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання. Докази, які б спростовували вину скаржника не надано.
ОСОБА_1  не було доведено ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі.
Суддя вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст. 486, 489, 495 МК України дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 483 МК України, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, ч. 1 ст. 483 МК України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:
Поновити  ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України – залишити без змін.
Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя                                                          М. М. Якименко