ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11052/19                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Земляної Г.В.
                                                            Мєзєнцева Є.І.
При секретарі:                              Марчук О.О.
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач, КМР, Київрада), в якому просив суд:
- визнати протиправним рішення Київської міської ради (Постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування № 08/281-1438 к, протокол № 25/87 від 27 листопада 2018 року - 30 листопада 2018 року) про розгляд проекту рішення про приватизацію земельної ділянки (№ ПР - 16706, справа П-9715) громадянину ОСОБА_1 , яким було повернуто проект рішення Київської міської ради «Про приватизацію земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 » разом з матеріалами кадастрової справи П-9715 та листом ОСОБА_2 від 27 листопада 2018 року вх. № 08/Х-5272 до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);
- зобов`язати КМР передати земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:72:518:0050 у приватну власність ОСОБА_1 . 
В обґрунтування позову зазначено, що позивач відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року у справі № 760/18957/16-ц є одноосібним власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Також право власності на даний житловий будинок підтверджується Витягом № 84458177 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У 2017 році позивач вирішив оформити (приватизувати) земельну ділянку під будинком загальною площею 0.10 гектара для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у зв`язку з чим звернувся з відповідним клопотанням до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Департаментом було розроблено відповідну технічну документацію, ділянці присвоєно кадастровий номер (який був зареєстрований в Державному земельному кадастрі) та підготовлено проект рішення про приватизацію земельної ділянки. Отже були здійсненні усі необхідні дії щодо подальшої реалізації права власності позивача на землю. Однак, 27 листопада 2018 року рішенням Постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування (далі - Комісія) повернуто проект рішення про приватизацію земельної ділянки. Підставою такого повернення стало те, що до відповідної комісії надійшов лист від гр. ОСОБА_2 від 27 листопада 2018 року (вх. № 08/Х-5272) щодо заперечень до проекту рішення, оскільки на зазначену земельну ділянку є ще інші спадкоємці. Однак, після смерті спадкодавця єдиним власником будинку в порядку спадкування за законом судом було визнано позивача. Рішення суду вступило в законну силу. Тож, навіть взявши до уваги подану заяву, у відповідача не було правових підстав відмовляти позивачу у приватизації земельної ділянки. Тому відповідач своїм рішенням порушив право позивача на оформлення права власності на земельну ділянку.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року даний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, оформленого протоколом № 25/87 від 27 листопада 2018 року -30 листопада 2018 року, в частині, що викладена пунктом 18.5.9. - повернення проекту рішення Київської міської ради «Про приватизацію земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 » разом з матеріалами кадастрової справи П-9715 та листом гр. ОСОБА_2 від 27 листопада 2018 року вх. № 08/Х-5272 до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у повному обсязі пункту 18.5.9.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки рішення постійно діючої комісії КМР безпосередньо порушує його права. Судом встановлено, що позивач є є одноосібним власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а тому має право на оформлення земельної ділянки, що знаходиться під ним.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позивних вимог як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.
Скаргу обгрунтовано тим, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва винесено 19 лютого 2021 року, натомість станом на 27 лютого 2020 року Рішенням Київської міської ради № 155/8325 «Про приватизацію громадянином ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 », а саме пунктом першим затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 (категорія земель - землі житлової та громадської забудови, код КВЦПЗ 02.01, справа П-9715); пунктом другим передано громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,0924 га (кадастровий номер 8000000000:72:518:0050) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва.
Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.
Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з протоколу № 25/87 Постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування (далі також - постійна комісія) від 27 листопада 2018 року - 30 листопада 2018 року, постійною комісією було вирішено повернути проект рішення Київської міської ради «Про приватизацію земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 » разом з матеріалами кадастрової справи П-9715 та листом гр. ОСОБА_2 від 27 листопада 2018 року вх. № 08/Х-5272 до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Підставою прийняття даного рішення був лист від гр. ОСОБА_2 від 27 листопада 2018 року вх. № 08/Х-5272, в якому було сказано, що на зазначену земельну ділянку є ще інші спадкоємці.
Відповідно до Витягу № 84458177 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року у цивільній справі № 760/18957/16-ц є одноосібним власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.1-3 статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.
Згідно ч. 1-2 статті 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Статтею 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Відповідно до статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.
Постійні комісії обираються радою на строк її повноважень у складі голови і членів комісії. Всі інші питання структури комісії вирішуються відповідною комісією.
До складу постійних комісій не можуть бути обрані сільський, селищний, міський голова, секретар сільської, селищної, міської ради, голова районної у місті (у разі її створення), районної, обласної ради, їх заступники.
Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.
Постійні комісії попередньо розглядають кандидатури осіб, які пропонуються для обрання, затвердження, призначення або погодження відповідною радою, готують висновки з цих питань.
Постійні комісії за дорученням ради, голови, відповідно заступника голови районної у місті, районної ради чи першого заступника, заступника голови обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради або за власною ініціативою вивчають діяльність підзвітних і підконтрольних раді та виконавчому комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради органів, а також з питань, віднесених до відання ради, місцевих державних адміністрацій, підприємств, установ та організацій, їх філіалів і відділень незалежно від форм власності та їх посадових осіб, подають за результатами перевірки рекомендації на розгляд їх керівників, а в необхідних випадках - на розгляд ради або виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради; здійснюють контроль за виконанням рішень ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради.
Постійні комісії у питаннях, які належать до їх відання, та в порядку, визначеному законом, мають право отримувати від керівників органів, підприємств, установ, організацій та їх філіалів і відділень необхідні матеріали і документи.
Організація роботи постійної комісії ради покладається на голову комісії. Голова комісії скликає і веде засідання комісії, дає доручення членам комісії, представляє комісію у відносинах з іншими органами, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями, а також громадянами, організує роботу по реалізації висновків і рекомендацій комісії. У разі відсутності голови комісії або неможливості ним виконувати свої повноваження з інших причин його функції здійснює заступник голови комісії або секретар комісії.
Засідання постійної комісії скликається в міру необхідності і є правомочним, якщо в ньому бере участь не менш як половина від загального складу комісії.
За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації.
Рекомендації постійних комісій підлягають обов`язковому розгляду органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, яким вони адресовані. Про результати розгляду і вжиті заходи повинно бути повідомлено комісіям у встановлений ними строк.
Отже, з наведеного вбачається, що постійно діючі при відповідній місцевій раді комісії не є самостійними суб`єктами владних повноважень, оскільки утворюються і діють в межах компетенції відповідної ради з числа депутатів, що входять до її складу. Відповідно, позивачем вірно визначено в якості відповідача у справі саме Київську міську раду.
Рішенням Київської міської ради від 19 червня 2014 року № 9/9 затверджено Положення про постійні комісії Київської міської ради, яким Постійну комісію Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування наділено повноваженнями вивчати, попередньо розглядати, брати участь у підготовці та готувати проекти рішень Київської міської ради, надавати висновки та рекомендації з питань, зокрема, володіння, користування та розпорядження землями територіальної громади міста (включаючи питання передачі земельних ділянок у власність чи користування, приватизації земельних ділянок).
Згідно п. 10 Положення, за результатами розгляду питань порядку денного комісія готує і ухвалює рекомендації, висновки і інші рішення, які приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності або неможливості виконання ним своїх обов`язків - заступником голови або секретарем постійної комісії.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає можливість підготовки постійними комісіями рад висновків і рекомендацій, але не винесення рішень. Проте, у спірних правовідносинах має місце прийняття саме рішення, яке містить імперативні приписи, що не узгоджується з ч. 10 статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Прийняте відповідачем рішення стосується прав та інтересів позивача з огляду на те, що воно прийняте в процедурі вирішення питання про приватизацію визначеної ним земельної ділянки, а тому таке рішення впливає як на результат вирішення такого питання, так і на строки його вирішення. Вказане обумовлює право позивача на оскарження зазначеного рішення, оскільки воно стосується його прав та інтересів.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 грудня 2018 року по справі № 583/1212/16-а.
Отже, вцілому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що має місце невідповідність дій постійної комісії вимогам п. 1 ч. 2 статті 2 КАС України щодо необхідності діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, що є підставою для задоволення позову у відповідній частині.
Разом з тим, як повідомлено відповідачем в апеляційній скарзі, 27 лютого 2020 року Рішенням Київської міської ради № 155/8325 «Про приватизацію громадянином ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 », затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 (категорія земель - землі житлової та громадської забудови, код КВЦПЗ 02.01, справа П-9715) (п.1) та передано громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,0924 га (кадастровий номер 8000000000:72:518:0050) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва (п.2).
Відповідно до п.8 ч.1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
З аналізу наведеної норми вбачається, що вона підлягає застосуванню у випадку, коли суб`єкт владних повноважень погодився з допущеними ним порушеннями та такі порушення були виправлені ним самостійно за власною ініціативою, що призвело до повного відновлення законних прав та інтересів позивача без необхідності визнавати протиправними рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Згідно ч.1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Враховуючи, що Рішенням Київської міської ради від 27 лютого 2020 року № 155/8325 передано громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,0924 га за кадастровим номером 8000000000:72:518:0050, що свідчить про виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження в адміністративній справі відповідно до п.8 ч.1 статті 238 та ч.1 статті 319 КАС України.

Керуючись ст. 238, 243, 308, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської міської ради - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії - закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст рішення виготовлено 08 червня 2021 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Г.В. Земляна
                                                                                                    
                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев