Номер провадження: 33/813/254/21
Номер справи місцевого суду: 495/6390/20 
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2021 року                                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Журавльова О.Г., за участі секретаря судового засідання – Янковської Ю.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2020 відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Широке, Білгород-Дністровського р-ну, Одеської обл., громадянина України, працюючого в Білгород-Дністровському міському водоканалі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

       Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Відповідно до змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції, 14.10.2020 о 20 год. на перехресті вулиць Тимчишиній-Південної, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, ОСОБА_1 керував мопедом Yamaha Axis без н/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, невнятна мова) та який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити з наступних підстав:
1)одним із свідків у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення зазначено ОСОБА_2 , покази якого викликають сумніви в неупередженості, оскільки відносно даної особи в матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення від 14.10.2020 серії ДПР18 №441551 про вчинення ним адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а потерпілим за вказаним протоколом є ОСОБА_1 ;
2)суд проігнорував, що при складанні працівником поліції адміністративного протоколу не було оформлено направлення в медичний заклад з метою виявлення стану сп`яніння, чим було порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому, він не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі, а працівника поліції не було запропоновано йому пройти такий огляд;
3)судом першої інстанції не надана оцінка доводам, викладеним у клопотанні на закриття провадження у справі з огляду на те, що положення ст. 130 КУпАП не викладено в редакції, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських засобів, що знижують їх увагу та швидкість руху, оскільки така норма була скасована;
Посилаючись на зазначені доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції від 15.10.2020, а провадження у справі закрити.
Окрім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі ставив питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, та зазначив, що 31.12.2021 він звернувся із заявою до суду першої інстанції щодо отримання копії постанови суду, однак таку копію він у строк апеляційного оскарження не отримав, а видана вона була лише 11.01.2021 та на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень вона була оприлюднена також лише 11.01.2021. 
Враховуючи, що строк на подачу апеляційної скарги пропущений з поважної причини, він просить його поновити.
Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, вважаю, що воно підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні суду першої інстанції, окрім того відомостей про своєчасне направлення йому копії постанови, відповідно до вимог ст. 285 КУпАП, у справі немає. Матеріали справи містять лише особисту заяву ОСОБА_1 , зареєстровану в суді першої інстанції 31.12.2020 про отримання копії оскаржуваної постанови та супровідний лист, датований 06.01.20021 про направлення на ім`я ОСОБА_1 копії судового рішення від 24.12.2020.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 подав заяву на отримання копії судового рішення від 24.12.2020 в межах строку на його апеляційне оскарження, однак у зв`язку з відсутністю відомостей в матеріалах справи про видачу копії постанови від 24.12.2020 останньому, він був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.
Отже, зазначені причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги можуть бути визнані поважними, тому він підлягає поновленню.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надавав, хоча про дату та час судового розгляду був сповіщений належним чином, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення з особистим підписом ОСОБА_1 .
При цьому, апеляційний суд враховую, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за даною категоріє справ є не обов`язковою.
Дослідивши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та докази у справі, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП, були повторно досліджені докази, а саме:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №441572 від 14.10.2020, згідно з яким 14.10.2020 року о 20.00 годині на перехресті вулиці Тимчишиній-Південної, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, ОСОБА_1 керував мопедом Yamaha Axis без н/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, невнятна мова) та який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків;
-пояснення свідка ОСОБА_2 від 14.10.2020 року, відповідно до яких він пояснив, що 14.10.2020 року о 20.00 годині він рухався на автомобілі по вулиці Тимчишина, в м. Білгород-Дністровський. Під`їхав до перехрестя по вулиці Південній, зупинився, пропустив транспортний засіб, що рухався з вулиці Сонячної на вулицю Тимчишина. Після чого він, розпочав рух, ввімкнувши лівий поворот з вулиці Тимчишина на вулицю Південну в бік вулиці Паркової. Після чого під час руху на вулицю Південну, він закінчував маневр на свою полосу та в цей момент він почув удар свого т/з у заднє ліве крило. Після скоєння ДТП та під час складення протоколу за фактом ДТП він відчував запах алкоголю від ОСОБА_1 . В його присутності на неодноразову пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, а також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичній установі;
-пояснення свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких він пояснив, що був запрошений працівниками поліції в якості понятого при складенні протоколу відносно ОСОБА_1 . Зазначив, що був свідком того, як ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер, від якого він відмовився. В подальшому працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, від проходження якого він також відмовився. Зазначив, що у ОСОБА_1 був виражений запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода;
-рапорт поліцейського СРПП № 3 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області Крецу К. від 14.10.2020 року, відповідно до якого 14.10.2020 року під час несення служби ними спільно з поліцейським ОСОБА_4 та під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за фактом ДТП водій ОСОБА_1 , який керував мопедом у нетверезому виді, відмовився від проходження медичного огляду за допомогою приладу Драгер та в медичній установі.
Як вбачається зі змісту протоколу серії ДПР18 №441572 від 14.10.2020, ОСОБА_1 під підпис роз`яснювалось положення ст. 63 конституції України та ст. 268 КУпАП, дату та час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак останній відмовився від підпису протоколу про адміністративне правопорушення серії, а також відмовився від надання пояснень, що не оспорюється в апеляційній скарзі.
Однак, зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 на момент складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №441572 від 14.10.2020 жодних заперечень та незгоду з діями працівників патрульної поліції не висловлював, та не заперечував проти залучення у якості свідка ОСОБА_2 .
З приводу доводів ОСОБА_1 щодо порушення працівника поліції порядку фіксування обставин складення адміністративного протоколу відносно нього, а також безпідставне залучення у якості другого свідка ОСОБА_2 , відносно якого в матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення від 14.10.2020 серії ДПР18 №441551 про вчинення ним адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а потерпілим за вказаним протоколом є ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, працівником поліції, який складав протокол відносно ОСОБА_1 залучено у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надали свої пояснення з приводу обставин, викладених у протоколі серії ДПР18 №441572 від 14.10.2020, дані пояснення не суперечать одні одним, є послідовними та суд першої інстанції визнав їх допустимими, з чим погоджується і апеляційний суд.
Окрім того, залучення у якості свідка особи, відносно якої був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, в якому ОСОБА_1 є потерпілим не вказує на недопустимість пояснень, отриманих від вказаного свідка, більш того КУпАП не має прямої заборони на залучення свідка за таких обставин. Тим паче, обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння, та в подальшому відмова від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджена й іншим свідком.
Відповідно до приписів ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1  є обґрунтованими, але суд апеляційної інстанції вважає, що його неучасть у судовому розгляді не вплинула на правильність прийнятого судового рішення.
Водночас, в судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та надано право на захист, яке гарантоване Конституцією України шляхом особистої присутності у судовому засіданні. Однак, ОСОБА_1 зазначеним правом не скористався та до апеляційного суду особисто на захист своїх прав не з`явився, хоча про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.
Посилання ОСОБА_1 на порушення працівниками поліції порядку направлення в медичний заклад з метою виявлення стану сп`яніння, чим було порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції також є нікчемними, оскільки така відмова підтверджена поясненнями двох свідків, та складення направлення, у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, у такому випадку, не передбачена Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року. При цьому, відмова сама по собі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 
З приводу доводів ОСОБА_1 щодо відсутності в ст. 130 КУпАП відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, оскільки спочатку була введена кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України, а в подальшому 03.07.2020 її було скасовано, апеляційний суд зазначає наступне.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII (далі Закон 1) стаття 130 КУпАП була викладена в новій редакції.
Також підпунктом 171 пункту 2 розділу І Закону 1 Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1.
Однак, згідно з підпунктом 1 пункту 117 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року №720-IX (далі Закон 2) підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону 1 виключений.
Також, згідно з підпунктом 2 пункту 117 Закону 2 підпункт 171 пункту 2 розділу І Закону 1 виключений.
Відповідно до розділу ІІ Закону 2 Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року№2617-VIII.
Тобто, Законом №720-IX від 17 червня 2020 року по суті повернуто у попереднє положення диспозицію ст. 130 КУпАП, яка існували на момент набрання чинності Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, отже, суд застосовує чинну редакцію частини 1 статті 130 КУпАП, тобто редакцію вказаної частини статті, яка є ідентичною як на день вчинення правопорушення так і на день розгляду справи».
Тому, посилання апелянта стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.
Більш того, апеляційний суд вважає, що повторно дослідженими під час апеляційного розгляду скарги ОСОБА_1 доказами, які є належними та допустимими, підтверджено наявність в діях водія ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та судом першої інстанції були враховані обставини, визначені ст. 23, 33, 36 і відносно ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення відповідно до вимог КУпАП. 
Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.
Доказів, які б спростовували встановлені обставини, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надано.
З огляду на відсутність будь-яких належних доказів, які б підтверджували обставини, на які посилається ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, суд розцінює як такі, що дані ним з метою ухилення від відповідальності та накладення стягнення, вони не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються повністю матеріалами справи, а тому апеляційний суд вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Доводи ОСОБА_1 щодо закриття провадження по справі, апеляційний суд вважає необґрунтованим оскільки постановою суду першої інстанції в діях ОСОБА_1 встановлена наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено відповідне стягнення в межах строку передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Отже апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,
постановив:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на подачу апеляційної скарги на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2020.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду одеської області від 24.12.2020 про накладення адміністративного стягнення на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов