Справа № 759/16009/20                                                                                           Головуючий в суді І інстанції Ул`яновська О.В.
Провадження № 22ц-824/ 9631/2021                                                                   Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2021 року                                                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Мельника Я.С.,
суддів: Гуля В.В., Матвієнко Ю.О., 
за участі секретаря Примушка О.В., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 грудня 2020 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції м. Києві про встановлення факту народження дитини,
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заяву мотивувала тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві  ОСОБА_3 народила сина  ОСОБА_2 , однак після його народження мати не звернулася до органів реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту його народження  та не отримала свідоцтво про його народження. Ні у дитячому садочку, ні в загальноосвітній школі він не перебував. ІНФОРМАЦІЯ_3 мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 померла. 
Слідчим СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві було встановлено прізвище та дату народження обвинуваченого у кримінальній справі як: « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Зазначає, що з 2011 року вона проживає з  ОСОБА_2 однією сім`єю, та у зв`язку з бажанням зареєструвати шлюб та зареєструвати місце проживання,  ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з відповідною заявою, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про народження через відсутність документів, які посвідчують його особу та рекомендовано звернутися до суду. 
Враховуючи наведене,  просила суд встановити факт народження особи чоловічої статі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Київ, мати - ОСОБА_3 , батько - зі слів матері - ОСОБА_4 .
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 грудня 2020 року у задоволені заяви відмовлено.
Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви, посилаючись на те, що надані нею докази є належними, допустимими та є достатніми для встановлення факту народження особи, при цьому у заявника відсутня матеріальна можливість оплатити судову експертизу для біологічної спорідненості, однак судом цього враховано не було, а також не було застосовано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, через що вважає оскаржуване рішення необґрунтованим. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно вимог ч.1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням   позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст.ст. 255 та 257 цього Кодексу.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що надані заявницею докази не дають підстав для повного та всебічного розгляду справи, так як державна реєстрація народження ОСОБА_2  взагалі не проводилася, відповідний актовий запис про народження відсутній, інші документи, які б підтверджували його спорідненість та походження із ОСОБА_3 , яка ніби є його матір`ю, у матеріалах справи відсутні, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення заяви та встановлення такого факту. 
Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження особи чоловічої статі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Київ, мати - ОСОБА_3 , батько - зі слів матері - ОСОБА_4 . Метою встановлення вказаного факту вказує потребу в оформленні документів, що посвідчують особу ОСОБА_2 , для реєстрації шлюбу, а також для реєстрації його місця проживання.
Також вбачається, що Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонольного управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_5 відмовлено у проведенні реєстрації факту його народження через відсутність документів, що посвідчують особу заявника, та запропоновано звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту народження.
У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п.7 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.
Правова мета встановлення факту, що має юридичне значення полягає у тому, щоб у судовому порядку встановити певні життєві обставини (фактичні події), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, які звернулися з відповідною заявою.
За змістом ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.
Відповідно до частин четвертої, восьмої статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров`я та довідки з місця проживання дитини. У разі досягнення дитиною шістнадцяти років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред`явленням паспорта громадянина України.
За змістом пункту 24 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі досягнення дитиною шістнадцяти років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред`явленням паспорта та відповідно до законодавства, яке регулює порядок поновлення актових записів цивільного стану.
З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що правом на звернення до відповідних органів РАЦСу із заявою про реєстрацію факту народження дитини мають батьки дитини, опікуни чи піклувальники дитини, сама дитина після досягнення повноліття, близькі родичі або їх уповноважені представники. У разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження батьки дитини, опікуни чи піклувальники дитини, сама дитина після досягнення повноліття, близькі родичі або їх уповноважені представники наділені правом на звернення до суду з відповідною заявою про встановлення факту народження особи в певний час.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб (ст. 122 ЦПК), а також за заявою прокурора.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду , якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
Таким чином, оскільки із заявою про встановлення факту народження ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_1 , яка не надала доказів того, що вона є опікуном чи піклувальником, чи близьким родичем ОСОБА_2 , чи є його уповноваженим представником на звернення до суду із такою заявою, тобто заява подана особою, в якої відсутні повноваження на звернення до суду про встановлення факту народження іншої особи, на що суд першої інстанції уваги не звернув.
Враховуючи зазначене, оскільки заява подана особою, яка не має на це повноважень, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України.
 
Керуючись ст.ст. 374, 377 ЦПК України, суд - 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 грудня 2020 року скасувати, а заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження особи - залишити без розгляду.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                               Судді: