ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2021 р.           Справа№ 910/684/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Скрипки  І.М. 
          Тищенко А.І. 

секретар судового засідання: Білоус О.О.
за участю представників: не з`явились, 

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція»
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 (повний текст складено 13.04.2021)
у справі №910/684/21 (суддя Нечай О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційно-промислова фірма     «Промікс» 
до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 
про стягнення 998 295,35 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційно-промислова фірма  «Промікс» (далі, позивач або ТОВ «КПФ «Промікс») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі, відповідач або ДП «Енергоатом») 998 295,35 грн, з яких: 927 720,00 грн основної заборгованості, 44  345,02 грн інфляційних втрат та 26 230,33 грн 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань за Договором на постачання товару №53-123-01-19-05785 від 25.09.2019, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/684/21  позов задоволено частково.
Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційно-промислова фірма   «Промікс» 927 720 (дев`ятсот двадцять сім тисяч сімсот двадцять) грн 00 коп. заборгованості, 44 345 (сорок чотири тисячі триста сорок п`ять) грн 02 коп. інфляційних втрат, 25 552 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) грн 82 коп. 3 % річних та 14 964 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн 27 коп. судового збору.
В іншій частині позову відмовлено. 
Витрати по сплаті судового збору в розмірі 10,16 грн покладено на позивача.
Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем надано всі необхідні докази на підтвердження факту поставки товару відповідачу згідно Договору №53-123-01-19-05785 від 25.09.2019 на суму 927 720,00 грн, водночас, відповідачем у встановлені вказаним договором строки не здійснено оплату за отриманий товар у повному обсязі, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідача основної заборгованості за договором у сумі 927 720,00 грн. Окрім того, у зв`язку з простроченням відповідача, позивач правомірно на підставі статті 625 Цивільного кодексу України заявив до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати. Судом було перевірено розрахунок інфляційних втрат за заявлений позивачем період їх нарахування та встановлено, що розрахований позивачем розмір інфляційних втрат не перевищує розміру інфляційних втрат, розрахованого судом, відтак вказані нарахування, виходячи із заявлених позовних вимог, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 44  345,02 грн. Водночас, щодо розрахунку 3% річних, у контексті встановлених судом обставин цієї справи, а саме виникнення у відповідача прострочення оплати вартості поставленого товару з 12.02.2020, наявні підстави для здійснення перерахунку заявленої позивачем до стягнення з відповідача суми 3% річних. За перерахунком суду, на суму заборгованості  927 720,00 грн за період з 12.02.2020 по 12.01.2021 обґрунтованими є 3% річних в розмірі 25 552,82 грн, які і підлягають стягненню з відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 28.04.2021 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/684/21 та ухвалити нове рішення в частині присудження до стягнення інфляційних втрат, яким зменшити суму стягнення до 43  602,84 грн.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що суд здійснив перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за різними періодами. Так, інфляційні втрати розраховано за період з 03.02.2020 по 12.01.2021 (період, заявлений позивачем), а 3% річних розраховано за період з 12.02.2020 по 12.01.2021 (період, заявлений відповідачем). 
За розрахунком відповідача інфляційні втрати становлять:
Період нарахування інфляційних втрат: з 12.02.2020 по 12.01.2021
Індекс інфляції - 1,047
Інфляційні втрати - 927  720,00 грн х 1,047 - 927  720,00 грн = 43  602,84 грн.
Таким чином затвердженнями скаржника, судом стягнуто з відповідача на 742,18 грн (44  345,02 грн - 43  602,84 грн) інфляційних втрат більше, ніж встановлено за розрахунком відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

24.05.2021 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому позивач просив суд відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У відзиві позивач наголосив на тому, що відповідач у своєму розрахунку інфляційних втрат безпідставно здійснив округлення сукупного індексу інфляції за спірний період з 104,78 до 104,7, що і призвело до штучного зменшення розміру збитків від інфляції з 44  345,02 грн до 43  602,84 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги 

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» у справі №910/684/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/684/21, встановлено сторонам строк для подання відзиву, заяв, клопотань, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 08.06.2021.
У судовому засіданні 08.06.2021 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 08.06.2021 представники сторін не з`явились.
Позивач у відзиві просив суд здійснити розгляд апеляційної скарги без участі його представника.
Відповідач 08.06.2021 надіслав електронною поштою до Північного апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без участі його представника, зазначивши, що підтримує позицію, викладену в апеляційній скарзі.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

25.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційно-промислова фірма «Промікс» (далі - постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» (далі - відповідач, покупець) було укладено Договір на постачання товару №53-123-01-19-05785 (далі - Договір), згідно з пунктом 1.1. якого постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і оплатити товар - код CPV 38340000-0 по ДК 021:2015 - Прилади для вимірювання величин: лот №3 - 38343000-1 - Прилади для виявлення несправностей (Аналізатор) (далі - товар), у кількості, асортименті і цінами, зазначеними у Специфікації №1 (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2018 року.
За умовами пункту 2.1. Договору загальна вартість товару складає 773 100,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 154  620,00 грн, всього з ПДВ - 927  720,00 грн.
Відповідно до пункту 2.2. Договору оплата за цим Договором відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно зі Специфікацією №1 (Додаток № 1) та виконання постачальником умов пунктів 3.2., 5.1. цього Договору.
У пункті 3.1. Договору сторони погодили, що постачання здійснюється протягом 60 діб з дати публікації Договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.11.2019 на умовах DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство», відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.
За змістом пункту 3.2. Договору з товаром постачальник надає покупцю: видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно; податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електронну адресу покупця «Yuaes_pdv2@sunpp.atom.gov.ua» протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН; документ, що підтверджує якість товару (паспорт або формуляр або сертифікат якості або інше, настанова з експлуатації); декларацію про відповідність; державний документ про калібрування або повірку.
Згідно з пунктом 5.1. Договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкцій П-6, П-7, СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС».
Пунктом 3.3. Договору передбачено, що датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.
Згідно з пунктами 12.1., 12.2. Договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою. Дія терміну цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 12.1. Договору, та закінчується 31.12.2020.
У Додатку №1 до Договору сторони погодили Специфікацію №1, відповідно до якої вартість товару разом з ПДВ становить 927 720,00 грн.
Листом вих. №191120/04 від 20.11.2019 позивач повідомив відповідача про те, що товар, що поставляється за Договором, готовий до відвантаження.
На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар вартістю 927 720,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією видаткової накладної №46 від 27.11.2019, яка відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Товар за вказаною видатковою накладною був прийнятий відповідачем, про що свідчить підпис представника відповідача - Сергієнко Н.В. у зазначеній накладній, яка була уповноважена на отримання матеріальних цінностей від позивача Довіреністю №4/180 від 21.11.2019, належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи.
За твердженнями позивача, відповідач у порушення умов Договору поставлений позивачем товар не оплатив, у зв`язку з чим позивачем було направлено відповідачу претензію вих. №200508/02 від 08.05.2020 щодо погашення простроченої заборгованості в розмірі 927 720,00 грн, у відповідь на яку відповідач у листі №07/8986 від 04.06.2020 підтвердив наявність заборгованості за Договором та повідомив позивача, що у нього наявні тимчасові складності з фінансуванням, що сталось через відсутність оплати від ДП «Гарантований покупець» за відпущену електроенергію, просив позивача розглянути питання щодо перенесення строків оплати за Договором.
З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений товар, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі та просить стягнути з відповідача на свою користь 927 720,00 грн заборгованості, 44 345,02 грн інфляційних втрат та 26 230,33 грн 3% річних.
          
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з огляду на наступне.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).
Відповідно до  статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За змістом статей 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Суд першої інстанції встановив факт поставки позивачем товару за Договором вартістю 927  720,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією видаткової накладної №46 від 27.11.2019, та факт прийняття товару відповідачем, про що свідчать підпис уповноваженого Довіреністю №4/180 від 21.11.2019 представника відповідача - Сергієнко Н.В. у зазначеній накладній.
Також суд встановив, що відповідно до наданого відповідачем Витягу з Єдиного реєстру податкових накладних № 51 від 12.02.2021 податкову накладну було зареєстровано 05.12.2019, відтак, оскільки в пункті 2.2. Договору сторони погодили, що строк на оплату товару відповідачем починає свій перебіг після виконання позивачем умов пунктів 3.2., 5.1. Договору щодо надання, зокрема, податкової накладної, складеної в електронній формі у порядку та протягом терміну, визначеного Податковим кодексом України, зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару, мало бути виконане у строк до 11.02.2020.
Однак, доказів оплати товару у встановлений пунктами 2.2., 3.2., 5.1. Договору строк  відповідач суду не надав.
Враховуючи зазначене, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача 927  720,00 грн основного боргу за Договором.
Вищевстановлені судом першої інстанції у рішенні обставини скаржником у поданій апеляційній скарзі не заперечуються та не спростовуються, а відтак, з огляду на встановлені статтею 269 Господарського процесуального кодексу України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, рішення суду в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Позивачем у позові були також заявлені до стягнення із відповідача 44  345,02 грн інфляційних втрат та 26 230,33 грн 3% річних за період з 03.02.2020 по 12.01.2021.
Суд першої інстанції, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку щодо виникнення у відповідача прострочення оплати вартості поставленого товару з 12.02.2020, а не з 03.02.2020, як зазначає позивач, а тому були наявні підстави для здійснення перерахунку заявленої позивачем до стягнення з відповідача суми 3% річних.
За перерахунком суду, на суму заборгованості 927 720,00 грн за період з 12.02.2020 по 12.01.2021 обґрунтованим є нарахування 3% річних в розмірі 25  552,82 грн, які і були присуджені до стягнення із відповідача в оскаржуваному рішенні. У цій частині рішення суду першої інстанції відповідачем також не оскаржується.
Водночас, перевіривши розрахунок інфляційних втрат за заявлений позивачем період, суд першої інстанції встановив, що розрахований позивачем розмір інфляційних втрат не перевищує розміру інфляційних втрат, розрахованого судом, відтак вказані нарахування, виходячи із заявлених позовних вимог, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 44  345,02 грн.
Відповідач, у свою чергу, подаючи апеляційну скаргу, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині призначення до стягнення інфляційних втрат, яким зменшити суму стягнення до 43  602,84 грн, тобто на               742,18 грн. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про стягнення із відповідача інфляційних втрат у заявленій позивачем сумі 44  345,02 грн та відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача із цього приводу, враховуючи наступне. 
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на положення пунктів 2.2., 3.2., 5.1. Договору строк  оплати за поставку товару - до 11.02.2020, тобто прострочення з оплати настало з 12.02.2020.
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статті 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У Рекомендаціях Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, наданих у листі Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997, зазначено, що визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.
Необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 та постанові Верховного Суду від 10.07.2019 у справі №910/21564/16.
Враховуючи, що строк виконання зобов`язання із оплати поставленого товару закінчився 11.02.2020, прострочення у лютому 2020 року триває з 12.02.2020, тобто більше місяця, а тому і нарахування інфляційних втрат здійснюється за весь місяць лютого 2020 року.
Колегія суддів, зазначає, що розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою:
ІІС = (ІІ1:100) x (ІІ2:100) x (ІІ3:100) x ... (ІІZ:100), де 
ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,
......
ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
Індекси інфляції у спірному періоді: 

            лютий 2020	99,70	
березень 2020	100,80	
квітень 2020	100,80	
травень 2020	100,30	
червень 2020	100,20	
липень 2020	99,40	
серпень 2020	99,80	
вересень 2020	100,50	
жовтень 2020	101,00	
листопад 2020	101,30	
грудень 2020	100,90	

          Отже, розрахунок інфляційних втрат у спірному періоді має наступний вигляд:
IIc  (99,70 : 100)  x  (100,80 : 100)  x  (100,80 : 100)  x  (100,30 : 100)  x  (100,20 : 100)  x  (99,40 : 100)  x  (99,80 : 100)  x  (100,50 : 100)  x  (101,00 : 100)  x  (101,30 : 100)  x  (100,90 : 100)  = 1.04782764
Інфляційне збільшення: 927  720,00 x 1.04782764 - 927  720,00 =  44  370,66 грн.
Таким чином, сума заявлених позивачем до стягнення з відповідача інфляційних втрат (44  345,02 грн) є меншою, ніж сума, право на стягнення якої мав позивач.
Відтак, оскільки суд згідно частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, місцевий господарський суд у даній справі обґрунтовано зазначив, що до стягнення із відповідача підлягає заявлена позивачем до стягнення сума інфляційних втрат у розмірі 44  345,02 грн.
Розрахунки відповідача, натомість, є помилковими, оскільки ґрунтуються не невірному округленні сукупного індексу інфляції за спірний період.
Отже, позовні вимоги у даній справі підлягають задоволенню в повному обсязі, висновки суду першої інстанції із приводу чого є правомірними.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість  позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/684/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 у справі №910/684/21 залишити без змін.
Матеріали справи №910/684/21 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено та підписано 15.06.2021.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                І.М. Скрипка

                                                                                А.І. Тищенко