ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/387/21	
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Миколаєві, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИЛА:
У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, у якій позивач просить суд: визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року в сумі 4523,88 грн., враховуючи базовий місяць січень 2016 року; зобов`язати здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць березень 2011 року та виплатити різницю нарахованої індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць – січень 2016 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, місяць, в якому відбулось підвищення оплати праці (посадового окладу), є базовим при проведенні індексації. За таких обставин, оскільки під час проходження військової служби в період з 16.02.2011 року по 28.02.2018 року оклад за посадою позивача був незмінним, на його думку, базовим місяцем для нарахування індексації повинен бути березень місяць 2011 року, тобто, наступний місяць підвищення посадового окладу. Разом з цим, позивач зазначає, що відповідачем на виконання рішення суду у справі № 400/3485/20 протиправно нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року в сумі 4523,88 грн., враховуючи базовий місяць січень 2016 року.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року в сумі 4523,88 грн., враховуючи базовий місяць січень 2016 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно, враховуючи базовий місяць квітень 2011 року.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин у справі, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та винести нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині. Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідач у спірному випадку у своїх діях керувався вимогами чинного законодавства та виконав їх в повному обсязі, а невиплата індексації була пов`язана з відсутністю фінансування. Також, апелянт вказує, що з 01.01.2016 року грошове забезпечення військовослужбовців було значно збільшено за рахунок збільшення розміру преміювання, а тому, базовим місяцем може бути тільки січень 2016 року. 
Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.
У відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач у період з 15.10.2003 року по 16.04.2020 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
16.04.2020 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 109 ОСОБА_1 , звільненого наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.04.2020 року № 214 з військової служби у запас відповідно до пп. «к» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 16.04.2020 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 400/3485/20 від 30.09.2020 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.
На виконання рішення суду від 30.09.2020 року по справі № 400/3485/20, відповідачем нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року у сумі 4523,88 грн.
Згідно довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення, базовим місяцем при обчисленні індексації відповідач застосував липень 2015 при обчисленні індексації за грудень 2015 року та січень 2016 року при обчисленні індексації за січень 2016 року по лютий 2018 року.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до витягу з послужного списку підполковника ОСОБА_1 , начальника групи управління польотами – керівника польотами Військової частини НОМЕР_1 , позивача з 16.02.2011 року призначено на посаду начальника групи управління польотами – керівника польотами авіаційної бригади тактичної авіації.
Суд першої інстанції вказав, що архівна довідка свідчить, що посадовий оклад позивача у лютому-березні 2011 року становив 1075 грн. та з квітня 2011 року становив 1120 грн.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що місяцем підвищення посадового окладу (базовим місяцем) позивача є квітень 2011 року, тому відповідач повинен був здійснити розрахунок індексації з 01.12.2015 по 28.02.2018 року з урахуванням базового місяця квітень 2011 року, тому позовні вимоги слід задовольнити частково.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Абзацом 2 частини 4 статті 9 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).
Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078 у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
В контексті наведеного колегія суддів зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Згідно матеріалів справи, індексація грошового забезпечення позивача нарахована та виплачена останньому за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року згідно судового рішення у справі № 400/3485/20, що набрало законної сили.
Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, обставини щодо наявності у позивача права на виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року не підлягають доказуванню у даній справі, як такі, що встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, а тому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо правомірності невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період у зв`язку з відсутністю фінансування та здійснення такої виплати лише після прийняття судового рішення у справі № 400/3485/20.
Колегія суддів наголошує, що вказані обставини не є предметом спору у даній справі.
Спірним у даній справі є питання щодо застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.
Так, позивач вважає протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року в сумі 4523,88 грн., враховуючи базовий місяць січень 2016 року.
Позовні вимоги у вказаній частині задоволені судом першої інстанції. 
Разом з цим, згідно наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення позивача, Військова частина НОМЕР_1 при нарахуванні позивачу індексації за грудень 2015 року застосовувала базовим місяцем липень 2015 року та з січня 2016 року по лютий 2018 року індексація грошового забезпечення нарахована з урахуванням базового місяця - січень 2016 року.
За таких обставин, підстави для визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року, враховуючи базовий місяць січень 2016 року - відсутні, оскільки за вказаний період цей місяць не був застосований відповідачем в якості базового для нарахування індексації, а тому, вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.
Зазначеним обставинам судом першої інстанції помилково не надано оцінки. 
В свою чергу, надаючи оцінку діям відповідача щодо застосування при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року базового місяця січень 2016 року колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078(далі - Порядок № 1078), у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Отже, починаючи з 01.12.2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.
Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що відповідні зміни до Порядку № 1078 були внесені постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).
Пунктом першим вказаної Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 року посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.
При цьому, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1- 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.
Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто, з 01.12.2015 року посадові оклади військовослужбовців не змінилися.
Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача щодо правомірності обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по лютий 2018 року - з січня 2016 року з огляду на положення п. 3 Постанови № 1013, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, згідно п. 3 Постанови від 09.12.2015 року № 1013 Кабінетом Міністрів України постановлено: Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.
В свою чергу, як вже зазначалось колегією суддів, згідно п. 5 Порядку № 1078 в редакції вказаної Постанови № 1013 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Проте, відповідачем в ході розгляду справи не надано жодного доказу щодо підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, у грудні 2015 року та січні 2016 року.
Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву та поданій апеляційній скарзі, як на підставу для застосування січня 2016 року в якості базового для подальшого розрахунку індексації, на підвищення у січні 2016 року розміру премії позивача у складі його грошового забезпечення колегія суддів вважає безпідставними, оскільки пунктом 5 Порядку № 1078, в редакції за вказаний період, прямо передбачено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Таким чином, дії відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача з січня 2016 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2016 року є протиправними. 
Разом з цим, вирішуючи справу та зобов`язуючи Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно, враховуючи базовий місяць квітень 2011 року, судом першої інстанції помилково не з`ясовано, який базовий місяць при нарахуванні індексації позивачу був застосований відповідачем до встановлення базового місяця - січень 2016 року.
В свою чергу, колегією суддів встановлено, що до застосування січня 2016 року в якості базового місяця для нарахування індексації відповідачем застосовувався базовий місяць - липень 2015 року.
Позивачем не оскаржено дії відповідача щодо встановлення базового місяця для розрахунку індексації - липень 2015 року.
Колегія суддів зазначає, що заявлений позов обґрунтований лише протиправністю застосування при нарахуванні та виплаті індексації базового місяця - січень 2016 року.
Також, позивач посилається лише на норми та положення Порядку № 1078, які набрали чинності з 15.12.2015 року.
Однак, норми та положення Порядку № 1078, у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, на які посилається позивач, не були чинні на час встановлення базового місяця для розрахунку індексації - липень 2015 року, а тому, не можуть бути підставою для перегляду цього базового місяця та відповідно застосування в якості базового місяця - квітень 2011 року (як визначено судом першої інстанції) або березень 2011 року, як просив позивач. 
Більш того, як вже зазначалось колегією суддів, Військова частина НОМЕР_1 при нарахуванні позивачу індексації за грудень 2015 року застосовувала базовим місяцем липень 2015 року, а не січень 2016 року, а тому, суд першої інстанції безпідставно визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року, враховуючи базовий місяць січень 2016 року.
В свою чергу, колегія суддів наголошує, що ані заявлений позов, ані рішення суду першої інстанції не містять будь-яких доводів та обґрунтувань щодо протиправності дій відповідача при встановленні базового місяця для розрахунку індексації - липня 2015 року. 
З огляду на викладене, враховуючи, що судом апеляційної інстанції встановлено неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, на підставі ст. 317 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення вимог позивача. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково. 
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення - січень 2016 року. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, з урахуванням виплачених сум індексації, враховуючи базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення - липень 2015 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Відповідно до ст.ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя:                                                                                                     О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                                        А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                                       А.Г. Федусик