Ухвала
 
20 травня 2021 року
м. Київ
справа № 185/7067/14-ц
провадження № 61-7517 ск21 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Макарова М. О., Деркач Н. М., від 24 березня 2021 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії приватного виконавця,
ВСТАНОВИВ :
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що 01 жовтня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А. С. (далі - приватний виконавець) відкрито виконавче провадження                            № 63178314, за виконавчим листом № 185/7067/14-ц від 23 червня                    2015 року, про стягнення з нього на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») заборгованості за кредитним договором.
Заявник просив поновити строк для подання скарги, визнати дії приватного виконавця неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 01 жовтня 2020 року, оскільки вважає її незаконною, так як строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився і на цій підставі приватний виконавець повинен був відмовити стягувачу у відкритті виконавчого провадження.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії приватного виконавця, яку задоволено частково.
Визнано неправомірною постанову приватного виконавця від 01 жовтня 2020 року про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано приватного виконавця повернути стягувачу виконавчий лист                                  № 185/7067/14-ц, виданий 23 червня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором.
Відмовлено у задоволенні скарги в частині скасування постанови                       від 01 жовтня 2020 року про відкриття виконавчого провадження 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області      від 30 жовтня 2020 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У квітні 2021 року до Верховного Суду  ОСОБА_1 п одав касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення.
Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виходячи із норм статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.   
Статтею 450 ЦПК України визначено порядок розгляду скарги, відповідно до якого скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Встановивши, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року у виконавчому провадженні № 63178314, за виконавчим листом № 185/7067/14-ц                  від 23 червня2015 року, стягувача ПАТ «КБ «Надра» замінено на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс» (далі - ТОВ «ФК «Факторінгс»), якого завчасно не повідомлено про розгляд справи та приватного виконавця, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, якою передчасно задоволено частково вимоги скарги.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо залишення без задоволення клопотання про закриття апеляційного провадження, оскільки в силу положень частини третьої статті 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника (самопредставництво юридичної особи), тому відповідно до вимог частини третьої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга подана та підписана директором ТОВ «ФК «Факторінгс» Огородником Т. Л. 
Доводи касаційної скарги щодо відсутності процесуальної дієздатності керівника юридичної особи  ОСОБА_2 згідно із положеннями               статті 58 ЦПК України не спростовують висновків суду апеляційної інстанції тане впливають на законність і обґрунтованість судового рішення, а є незгодою заявника з його змістом та тлумачення норм процесуального права на свій розсуд. 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.
Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції положень частини першої статті 379 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду              від 24 березня 2021 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії приватного виконавця.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара