ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2463/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року                                                                                         м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:  

Головуючого судді                              Файдюка В.В.,
Суддів                                                  Земляної Г.В.,
                                                            Мєзєнцева Є.І.,
При секретарі                                         Марчук О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у невиконанні обов`язку безпосередньо розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 29 грудня 2020 року № П1-Ч-11-13/607 та надати відповідь по суті;
- зобов`язати Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) безпосередньо розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 29 грудня 2020 року № ПІ-Ч-11-13/607 та надати відповідь по суті у порядку, що передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації»;
- стягнути з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 100 (сто гривень) грн моральної шкоди.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду на підставі п. 1 ч. 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з тим, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Скаргу обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не отримав копію ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року про залишення позовної заяви без руху ані на шляхом направлення поштової кореспонденції, ані за допомогою будь-якого іншого способу зв`язку (електронною поштою).
Зазначено, що відповідно до вимог КАС України ухвалу про залишення позовної заяви без руху має бути надіслано в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення, а на електронну пошту може бути направлено додатково, для відома.
Отже, не повідомлення позивача належним чином про залишення позовної заяви без руху, та, відповідно, неможливість у встановлений законодавством час усунути недоліки, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки позивач є заінтересованою особою в даному випадку та має право на належний захист.
Відповідно до ч.2 статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Згідно п.3 ч.1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові).
Керуючись вказаними нормами, суд призначив дану справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання вказаної ухвали.
Вказано, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. При цьому, позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку заявленої суми моральної шкоди.
Зазначено, що позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. Однак, ознайомившись з вказаною заявою, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.
Копія ухвали суду першої інстанції від 11 лютого 2021 року про залишення позовної заяви без руху була направлена позивачу на адресу електронної пошти, вказаної ним в позовній заві, а саме: рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною ним в позовній заяві, а саме: arbitrum@ukr.net.
Однак, позивач вимог вказаної ухвали не виконав жодного клопотання до суду не направив.
Зазначене стало підставою для постановлення місцевим судом 12 березня 2021 року ухвали про повернення позовної заяви.
Так, відповідно до п.1 ч.4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно ч. 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.11 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Згідно пп. 15.15 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд вручає судові рішення в паперовій формі.
Пунктом 3 ч.6 статті 251 КАС України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Отже, відповідно до вимог вказаних положень КАС України, ухвалу про залишення позовної заяви без руху має бути надіслано в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Жодних обґрунтувань щодо того, чому судом обрано саме такий спосіб направлення стороні судового рішення оскаржувана ухвала не містить.
В електронному листі, яким позивачу направлялася ухвала про залишення позовної заяви без руху, містилося застереження щодо повідомлення суду про отримання даного листа. Проте, жодної відповіді на вказаний лист від ОСОБА_1 до окружного суду не надходило.
Наразі справа не мітить матеріалів, які б могли підтвердити отримання позивачем ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року. Сам факт надсилання кореспонденції на електронну адресу не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення позовної заяви, оскільки позивач не отримав копію ухвали про залишення позову без руху, а тому не мав можливості усунути недоліки.
Також колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції не було вжито інших заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про залишення позову без руху, як то повторне надіслання копії відповідної ухвали на електронну адресу чи повідомлення позивача телефонограмою про рух справи.
Відповідно, у суду не було жодних підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 без вчинення всіх можливих заходів щодо вручення йому ухвали про залишення позову без руху.
З огляду на наведе, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.
Відповідно до вимог статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви не відповідає правильному застосуванню норм процесуального права.
Також слід зауважити, що залишаючи позовну заяву без руху, суд не розглянув належним чином клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.
Таке клопотання було заявлено на підставі положень п.1 ч.1 та ч.2 статті 8 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від сплати судового збору, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
При розгляді клопотання ОАСК не застосував статтю 8 Закону України «Про судовий збір» та не дослідив доказ, що був доданий позивачем до клопотання на підтвердження свого майнового стану, а саме довідки Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості від 04 січня 2021 року № 275.1-10/21/7.
Вказана довідка видана позивачу на підставі п.6 р.VI Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 06 квітня 2020 року № 624, та засвідчує соціальний стан позивача - зареєстрованого безробітного, а також містить інформацію про дохід ОСОБА_1 за 2020 рік -4795,81 грн (нарахована допомога по безробіттю).
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки, покладені в основу рішення суду першої інстанції, прийнятого з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2021 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст рішення виготовлено 11 травня 2021 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Г.В. Земляна
                                                                                                    
          Є.І. Мєзєнцев