Справа № 159/5144/20 	Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М. 	
Провадження № 22-ц/802/501/21  Категорія: 70    	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
19 квітня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Здрилюк О. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
В жовтні 2020 року позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 2 197 грн щомісячно на період її навчання - по 30.06.21 р., але не більше, ніж до досягнення нею віку 23 років, з огляду на те, що вона продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є її батьком. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 22.10.12 р. у справі № 0306/6 552/12 було розірвано шлюб між її батьками. На даний час вона є студенткою 4 - го курсу денної форми навчання за спеціальністю 081 «Право» на платній основі Луцького коледжу рекреаційних технологій і права. Вартість освітньої послуги складає 39 400 грн, термін навчання - з 30.08.17 р. по 30.06.21 р.. Покликаючись на ст. ст. 185, 199, 200, 182 СК України, зазначає, що відповідач має можливість надавати їй допомогу, так як є працездатним, має добрий сталий доход - працює у РП помічником електрика на ТЕС. Вона ж потребує матеріальної допомоги на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, проживанням, проїздом. Покликаючись на Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», ст. 141 СК України, просить позов задовольнити. 
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2021 року в задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення суду є незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
Відзив на апеляційну скаргу в даній справі не подавався.
       Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
        За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлені наступні обставини.
Як стверджується копією свідоцтва про народження позивача, матір`ю позивача є ОСОБА_3 , а батьком ОСОБА_2 .
Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.10.12 р. у цивільній справі № 0306/6 552/12 провадження № 2/0306/1 547/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 02.11.12 р., шлюб, що був зареєстрований між батьками позивача 03.03.05 р., було розірвано у судовому порядку.
За змістом копії договору № 3/44 - 17 від 30.08.17 р. про підготовку фахівця на умовах повного відшкодування витрат, матір`ю позивача було укладено такий договір з Луцьким коледжем рекреаційних технологій і права із зазначенням умов про плату за надання освітньої послуги.
Та обставин,а що позивач як повнолітня дочка відповідача продовжує навчання і на даний час навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання, стверджується копією свідоцтва про її народження, копією її паспорта та копією довідки № 111 від 23.09.20 р., виданої Луцьким коледжем рекреаційних технологій і права.
Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років з умовою, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. 
У пункті 20 постанови Пленуму ВС України від 15.05.06 р. № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду жодних доказів того, чи має вона доход, який його розмір; чи має доход її мати, та який її розмір; чи має сталий та достатній доход відповідач, та який саме розмір доходу останнього, та чи наявна у відповідача можливість надавати таку допомогу позивачеві як повнолітній дочці, яка продовжує навчання.
Такий висновок суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, оскільки законодавством передбачено, що батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який би дозволив їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей. Отже, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дитину. 
У своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що батько має доходи, які надають йому можливість надавати їй матеріальну допомогу. При цьому будь-яких доказів на підтвердження даного факту не надано. Не наведено також і інших мотивів , підтверджених належними доказами, які б дали можливість проаналізувати майновий стан сторін та матері позивача, інші обставини їх життя, що мають значення для справи, прийти до висновку про обґрунтованість вимог позивача.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 зазначає, що нею надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, разом з тим, з наданих доказів убачається лише факт її навчання за договором, укладеним її матір`ю.
Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.
На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін.
За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді