Справа № 127/6339/21 
Провадження № 33/801/511/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., за участі секретаря судового засідання Очеретної М.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривні на користь держави.
У постанові суду зазначено, що водій ОСОБА_1 24.02.2021 о 08 год. 50 хв. на АД М 21, 299 км. в м. Вінниці, керував транспортним засобом марки “BMW 520”, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання канабісу, що підтверджується висновком лікаря - нарколога №0648 від 24.02.2021, складеним за наслідками огляду, проведеного у встановленому законом порядку у лікаря - нарколога в КП «Соціотерапія» за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова 109 В. 
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її необгрунтованість та вважаючи її такою, що винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строку притягнення його до відповідальності. 
Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції порушено його право на захист, оскільки останній не отримував жодної повістки про виклик до суду, при цьому у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено повну адресу його проживання. 
В апеляційній скарзі також вказано, що місцевим судом неправомірно відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про направлення даної справи за місцем проживання та реєстрації останнього. 
Скаржником зазначено, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. В матеріалах справи відсутній відеозапис, на якому б були зафіксовані причини зупинки останнього та факту складання адміністративного протоколу. Вказав, що висновок лікаря від 24.02.2021 підписаний ОСОБА_1 помилково, внаслідок хвилювання, а сам лікар ОСОБА_2 , який проводив медичний огляд, будь – якого відношення до даної процедури немає. 
Крім того, 23.06.2021 ОСОБА_1 на адресу суду надіслано додаткові пояснення, у яких останній зазначає, що працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознаки наркотичного стану, не було запропоновано останньому пройти освідування на місці зупинки та викладено сумніви у достовірності висновку лікаря – нарколога. 
Також у вказаних поясненнях ОСОБА_1 уточнено вимоги апеляційної скарги, у яких останній просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому у поданій заяві просив розгляд апеляційної скарги провести у його відсутність.
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Згідно п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та так само відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №539595, 24.02.2021 о 08 год. 50 хв. на АД М 21, 299 км в м. Вінниці, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки “BMW 520”, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря - нарколога №0648 від 24.02.2021 внаслідок вживання канабісу. Огляд проводився у встановленому законом порядку у лікаря - нарколога КП «Соціотерапія», за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова 109 В, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП. 
За змістом п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі – Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до розділу І п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з висновком КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» №0648 від 24.02.2021 ОСОБА_1 24.02.2021 о 09:15 год. перебував у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання канабісу. 
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на виконання вимог статті 245 КУпАП у повній мірі дослідив усі докази в їх сукупності, надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого, частиною першою статті 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про неповне зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення адреси проживання ОСОБА_1 та порушення судом його права на захист, яке полягало у тому, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, яку було розглянуто за його відсутності, апеляційний суд вважає безпідставними у зв`язку з наступним.
Як вбачається з матеріалів справи, що у протоколі про адміністративне правопорушення адреса ОСОБА_1 зазначена: Одеська область, Любашівський район. При цьому, у картці обліку адміністративного правопорушення, доданій до протоколу про адміністративне правопорушення адреса останнього зазначена: АДРЕСА_1 , і на вказану адресу скаржнику було направлено судову повістку. Зазначена адреса співпадає із адресою місця проживання ОСОБА_1 , зазначеною ним особисто у клопотаннях, надісланих ним на адресу суду. 
Крім того, ОСОБА_1 також виявив бажання отримувати судові повістки - повідомлення в електронному вигляді за допомогою SMS - повідомлення, про що підписав відповідну заявку, наявну в матеріалах справи.
Під час перебування справи в провадженні місцевого суду ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся, зокрема, шляхом надсилання SMS - повідомлень, тобто у спосіб, обраний ним самостійно за вказаним ним номером телефону, однак в судові засідання не з`являвся. При цьому, 02.04.2021 та 11.05.2021 ОСОБА_1 звертався до суду з клопотаннями щодо направлення справи за підсудністю до іншого суду, що свідчить про те, що він, будучи обізнаним про перебування справи в провадженні суду, належного інтересу прийняти участь під час її розгляду, не виявляв.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За таких обставин, суд першої інстанції вжив усіх необхідних заходів для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про час та місце судового засідання.
Крім того, положеннями статті 268 КУпАП передбачено, що розгляд справи за частиною першою статті 130 КУпАП не передбачає обов`язкової участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не здійснювалась відеофіксація причин зупинки ОСОБА_1 , то вказані доводи, за наявності інших доказів, не можуть слугувати підставою для скасування постанови суду. 
Також, не заслуговують на увагу доводи скаржника про безпідставну відмову суду в задоволенні його клопотання про направлення даної справи для розгляду за місцем його проживання та реєстрації, оскільки справа була розглянута відповідно до вимог ст. 276 КУпАП, за місцем вчинення правопорушення.
Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а висновок лікаря від 24.02.2021 підписаний ним помилково, внаслідок хвилювання, а також те, що лікар ОСОБА_2 , який проводив медичний огляд будь – якого відношення до даної процедури немає, є безпідставними. 
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди заявника апеляційної скарги з оскаржуваною постановою.
Також, апеляційний суд враховує і рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'HalloranandFrancis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02), де Суд наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, яких необхідно дотримуватися при експлуатації транспортного засобу за будь-яких обставин.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за частиною першою статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя Вінницького
       апеляційного суду:                                                 В. В. Оніщук