ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/712/21 Справа № 208/7330/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ізотов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 травня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року водій ОСОБА_1 14 березня 2020 року о 22:00 год. в м.Кам`янському по пр. Гімназичному, керуючи моторолером Вайнер Шторм, н\з НОМЕР_1 , під час виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху, об`їзду перешкоди, в результаті чого скоїв зіткнення в автомобілем “BYD F-3”, н\з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .. В результаті ДТП водій ОСОБА_1 та пасажир моторолеру ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження. Транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимогу п. 12.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що неодноразово звертався до суду для отримання копії оскаржуваної постанови, проте її йому не видавали.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що у висновку експертизи, на який послався суд як на доказ його винуватості, встановлено, що дії іншої особи, а не ОСОБА_1 , не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, що знаходилось у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, жодних клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв`язку з чим справу розглянуто за відсутності вказаної особи.
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку. 
       Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 13 січня 2021 року за відсутності учасників справи. З матеріалів слідує, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 було направлено 13 січня 2021 року, разом з тим, відсутні докази на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 копії постанови, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана до суду першої інстанції 08 квітня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що справу було розглянуто за відсутності учасників справи та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. 
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
       При цьому положеннями п. 12.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
       Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; висновком експерта № 19/104-9/2/744 від 24 червня 2020 року, відповідно до якого дії ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України; а також іншими наявними доказами у справі. 
       Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
       Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
       З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.
       Що стосується посилань ОСОБА_1 на те, що у висновку експертизи, на який послався суд як на доказ його винуватості, встановлено, що дії іншої особи, а не ОСОБА_1 , не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, слід зазначити наступне.
       Як слідує з висновку експерта № 19/104-9/2/744 від 24 червня 2020 року дії водія моторолера ОСОБА_4 при заданому механізмові пригоди не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП.
       При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що зазначення у висновку “ ОСОБА_4 ” замість “ ОСОБА_1 ” є технічною опискою, яка не є суттєвою, оскільки вона має місце лише в одній літері та це не перешкодило об`єктивному та всебічному розгляду справи. При цьому з висновку чітко вбачається, що експертизу було проведено щодо ДТП, яке сталось 14 березня 2020 року о 22:00 год. в м.Кам`янському по пр. Гімназичному, між моторолером Вайнер Шторм, н\з НОМЕР_1 , та автомобілем “BYD F-3”, н\з НОМЕР_2 , тобто за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 151821 від 30 липня 2020 року, а тому вищевикладені доводи ОСОБА_1 не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
       Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх ОСОБА_1 , не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.
       Сукупність досліджених в суді першої інстанції доказів підтверджує, що дії                ОСОБА_1  кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
       З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративне правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
       Таким чином, твердження ОСОБА_1  про недоведеність його винуватості у зазначеному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
       З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
       При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, є доведеною поза розумним сумнівом. 
       Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду – без змін. 

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот