Ухвала
 
09 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 486/1166/13-ц
провадження № 61-5703ск21
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого 2014 року рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 листопада 2013 року в частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на іпотечне майно скасоване та ухвалене нове рішення.
 
Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.
 
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKUCGK06150400 від 22 березня 2005 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (яке згодом було перейменовано у ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 , що станом на 18 березня 2013 року становить 2 521,91 дол. США, що еквівалентно 20 150, 06 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 1 794,45 дол. CША, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 453,14 дол. США, заборгованості за комісією в сумі 81,32 дол. США, пені у сумі 193 дол. США, звернуто стягнення на предмет іпотеки -квартиру на АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою - покупцем за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид квартир, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності.
 
В іншій частині рішення залишено без змін.
 
01 квітня 2021 року ОСОБА_1 , який є спадкоємцем ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого 2014 року в указаній вище справі.
 
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Апеляційного суду Миколаївської області прийнято 11 лютого 2014  року та оприлюднено 19 лютого 2014 року.
 
Згідно частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
 
Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
 
Зазначений строк є присічним (преклюзивним), який не підлягає поновленню. З його спливом особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, за виключенням випадку виникнення обставин непереборної сили та неповідомлення особи про розгляд справи.
 
Виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України для поновлення строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 у касаційній скарзі не обґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами.
 
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
 
Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.
 
Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
 
Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана після спливу одного року з дня постановлення оскаржуваного судового рішення, наявні правові підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою.
 
Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         А. І. Грушицький
 
В. С. Висоцька
 
І. В. Литвиненко