Провадження № 33/4820/97/21 
Справа № 681/1353/20 Головуючиа в 1-й інстанції Горгулько Н. А. 
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2021 року м.Хмельницький
       
       Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 01 грудня 2020 року,-
в с т а н о в и л а:

Цією постановою          ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить  10 200 грн. (десять тисяч  двісті гривень)  з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. 
За постановою суду, 04 жовтня 2020 року в м.Полонному, по вул. Л.Українки, ОСОБА_1 керував мопедом марки «Дельта», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, показник тесту – 1,69 % проміле алкоголю. 
Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху України, скоївши правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що відсутні докази, які б вказували, що він керував транспортним засобом, зафіксовано лише те, що він підійшов до працівника поліції на його вимогу. Окрім того, свідки, зазначені у протоколі, не могли бачити факт керування, оскільки були запрошені уже після проведення освідування, але це судом першої інстанції було залишено поза увагою. Висновок суду про те, що він був відсутній за місцем проживання і йому не могли вручити повістку, не відповідає дійсності, оскільки вдома постійно є дружина з дитиною. Стверджує, що жодної повістки не отримував, про час розгляду справи у протоколі ніхто не вказував, а тому він не був 

належним чином повідомлений, чим було порушено норми процесуального права. Відтак, уважає постанову місцевого суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню. 

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 , на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з вимогами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.
Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 485769 від 04.10.2020 року, з якого слідує, що 04 жовтня 2020 року о 00 год. 45 хв. в м.Полонне Хмельницької області, по вул. Л.Українки, водій ОСОБА_1  керував мопедом марки «Дельта», номерний знак  НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння в стані алкогольного сп`яніння.  (а.с. 1).
Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Драгер», у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків. Результат проведеного огляду – 1,69 % проміле, 
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що ОСОБА_1 було проведено огляд у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (запах з ротової порожнини, почервоніння шкірного покриву обличчя) результат позитивний – 1,69 %, з яким ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його власноручний підпис у акті. (а.с. 2).
Згідно з поясненнями ОСОБА_1 (а.с.3) він керував у вказаний день та час мопедом, перед випив пляшку безалкогольного пива.
З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що ОСОБА_1 , в їх присутності, погодився, на місці зупинки транспортного засобу, у встановленому законом порядку, пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер". Результат тесту показав 1,69 % проміле. Крім того, вказали що працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в Полонській ЦРЛ, але ОСОБА_1 відмовився. (а.с. 4,5)

ОСОБА_1 , в суді апеляційної інстанції, не заперечував дату, час та місце вказані у протоколі і пояснив, що їхав на мопеді, який належить йому, із своїм товаришем ОСОБА_4 , який був за кермом. Товариш був тверезий, а він вживав спиртне. Коли під`їхали працівники поліції він знаходився біля мопеда, яким не керував. Було запропоновано пройти тест в присутності двох свідків, результат – 1,69 % проміле, з яким погодився. 

Свідок ОСОБА_5 , в судовому засіданні апеляційної інстанції показав, що у зазначений у протоколі день, очевидцями було передано інформацію до поліції про те, що ОСОБА_1 рухався на мотоциклі в нетверезому стані. Він з напарником ОСОБА_6 виїхали, на вказане в повідомленні місце, та побачили, що ОСОБА_1 вже стоїть біля мотоцикла в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких було відібрано пояснення. 

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про порушення його права на захист, у зв`язку з неналежним повідомлення про розгляд справи, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
З матеріалів справи убачається, що з моменту фіксації правопорушення до постановлено судового рішення пройшло майже два місяці, а тому у ОСОБА_1 було достатньо часу для вжиття заходів, щоб дізнатися про стан складеного щодо нього адміністративного матеріалу для підготовки до свого захисту та забезпечення права на справедливий судовий розгляд у розумні строки з його участю, проте, останній, цього не робив та до суду не з`явився, що свідчить про зловживанням процесуальними правами та способом затягування розгляду справи, що могло призвести до необґрунтованого порушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення. 
А тому, немає підстав вважати, що було порушено право, останнього, на захист, зокрема, на безпосередню участь в судовому засіданні та на правову допомогу. 
Крім того, в процесі апеляційного перегляду ОСОБА_1 , як апелянту надано право давати пояснення, заявляти клопотання, брати безпосередню участь у судому засіданні, користуватися правовою допомогою, збирати і подавати суду докази на підтвердження своєї невинуватості в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відтак, будь-яких порушень його права суд апеляційної інстанції не убачає.
Апеляційний суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 , що мопедом в стані сп`яніння, він не керував, а керував його товариш ОСОБА_8 .
Як видно з даних складеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , жодним чином, в своїх письмових поясненнях не оспорював факту керування транспортним засобом ним особисто.
Під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_5 (працівник поліції), вказав, що по приїзду на місце виклику, поблизу мопеда, був лише ОСОБА_1 , про іншу особу, яка начебто керувала його мопедом до цього, він не повідомляв поліцейським.
Такі покази ОСОБА_1 апеляційною інстанцією розцінюються, як спосіб його самозахисту та бажанням уникнути відповідальності за скоєне.
Інші доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, знайшли своє підтвердження, під час розгляду справи апеляційною інстанцією.
Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.
Передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне правопорушення не є малозначним, а відтак визначених ст. 22 КУпАП підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 
п о с т а н о в и л а:
Постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 01 грудня 2020 року щодо  ОСОБА_1  залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                        Л.М.Кулеша