справа № 761/21245/19                    
головуючий у суді І інстанції Волошин В.О.
провадження № 22-ц/824/2210/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
23 квітня 2021 року                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Суханової Є.М., Сержанюка А.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Остроухова Миколи Валерійовича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -
в с т а н о в и в:
23 травня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПрАТ «СК «Брокбізнес», третя особа: ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що 02 березня 2019 року на бульварі Дружби Народів в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобіля «КрАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 (відповідач у справі) та автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (позивач у справі), внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. 
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 квітня 2019 року у вищевказаній ДТП ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню.
Відповідно до актів виконаних робіт станції технічного обслуговування «МБ-Клуб» СПД ОСОБА_3 ,  де проводились ремонті роботи автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , вартість ремонтних робіт склала 130 892 грн 35 коп. 
Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 896/27-18, складеного 02 квітня 2019 року на замовлення позивача, суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження 02 березня 2019 року на дату пошкодження становить 131 883 грн 80 коп. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на виконання угоди про пряме врегулювання збитків було здійснено частковому оплату позивачеві вартості ремонтних робіт у сумі 51 313 грн 96 коп.
Посилаючись на те, що страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, фактично вартість ремонту автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 склала 130 893 грн 35 коп., що є у межах суми, визначеної висновком експертного дослідження від 02 квітня 2019 року, просив суд стягнути різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та витратами, понесеними позивачем на ремонт автомобіля у розмірі 79 578 грн 39 коп. у солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 , ПрАТ «СК «Брокбізнес». 
На відшкодування моральної шкоди, розмір якої обґрунтовано тим, що внаслідок ДТП його транспортний засіб отримав механічні пошкодження, що призвело до вимушених змін у його житті, душевних переживань, неможливості використання автомобіля за його призначенням, просив стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ПрАТ «СК «Брокбізнес» у солідарному порядку 25 000 грн. 
А також здійснити розподіл судових витрат, з відшкодуванням на його користь витрат за проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 2 500 грн та сплачений судовий збір в сумі 1 070 грн 78 коп.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПрАТ «СК «Брокбізнес», третя особа: ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 79 578 грн 39 коп.; у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн; судовий збір у розмірі 1 564 грн 18 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 у повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що відповідно до норм законодавства визначення вартості матеріального збитку (реальні збитки) має здійснюватись з урахуванням зношеності пошкодженого майна (автомобіля). За такою методикою було зроблено оцінку колісного транспортного засобу, що належить позивачу, у звіті № 25/03/19 оцінювачем ФОП ОСОБА_4 з вартістю відновленого ремонту з урахуванням фізичного зносу у сумі 52 313 грн 96 коп., який безпідставно не взятий до уваги судом першої інстанції при визначені розміру завданих позивачу збитків.
Вважає, що страховою компанією були повністю відшкодовані збитки, завдані позивачу у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу, що відповідає меті страхування цивільно-правової відповідальності водіїв. У свою чергу, позивач, здійснюючи ремонт автомобіля новими запчастинами, діяв на свій розсуд, і фактично умисно збільшив розмір збитків, які безпідставно просить відшкодувати за рахунок відповідача ОСОБА_1 .
У частині вимог про стягнення моральної шкоди вважає, що суд першої інстанції, в порушення норм законодавства, не з`ясував, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру та з яких розрахунків позивач виходив при визначення розміру моральної шкоди.
У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить залишити апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, що виникли з приводу завдання матеріальної шкоди позивачеві в результаті вчинення ДТП. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судом першої інстанції враховано, що розмір завданої шкоди майну позивача відповідає вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивачем проведений ремонт автомобіля, у тому числі, із заміною пошкоджених деталей на нові, та в межах суми, визначеної висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 896/27?18, складеного 02 квітня 2019 року. За результатами виконаних робіт, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 130 892 грн 35 коп., при цьому суму у розмірі 79 578 грн 39 коп. (130 892 грн 35 коп. - 51 313 грн 96 коп. страхового відшкодування) було сплачено позивачем особисто.
З урахуванням істотних вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану майна, застосовуючи вимоги розумності і справедливості, судом першої інстанції правильно визначено розмір моральної шкоди в сумі 15 000 грн., що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.
Третя особа ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у письмових поясненнях щодо апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1 просило врахувати, що виплата страхового відшкодування позивачу була здійснена страховиком відповідно до норм статті 12, пункту 1 статті 22, статей 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». При цьому, здійснення страховою компанією виплати страхового відшкодування у розмірі, що не перевищує ліміт відповідальності (страхову суму) за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не свідчить про наявність підстав для здійснення страховиком додаткових виплат/доплат у розмірі коштів, витрачених потерпілим на відновлений ремонт пошкодженого транспортного засобу без урахування зносу. Саме на винну особу, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, покладається обов`язок сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), як це передбачено нормою статті 1194 ЦК України.
Відповідач ПрАТ «СК «Брокбізнес», повідомлений належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 березня 2019 року приблизно о 07 годині 40 хвилин на з`їзді з бульвару Дружби Народів в напрямку Центрального автовокзалу в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КрАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 (відповідач у справі) та автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.
Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача ОСОБА_1 , що встановлено постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 квітня 2019 року у справі № 752/5265/19 та на підставі частини 6 статті 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню (а.с. 13).
Частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Кожен із водіїв на час ДТП мав поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6295693від 20 липня 2018 року вбачається, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність за шкоду, спричинену третім особам під час експлуатації автомобіля марки «Mercedes Benz S 500», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ СК «Арсенал Страхування» з лімітом відповідальності 100 000 грн за шкоду, заподіяну майну, та нульовою франшизою (а.с. 62).
На момент ДТП відповідач ОСОБА_1 також мав діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3925987, укладений з відповідачем ПрАТ «СК «Брокбізнес» з лімітом відповідальності 100 000 грн за шкоду, заподіяну майну, та нульовою франшизою (а.с.61).
Встановлено, що у результаті зазначеної ДТП був пошкоджений належний позивачу на праві приватної власності автомобіль марки «Mercedes Benz S 500», д.н.з. НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) (а.с. 14).
Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 896/27-18, складеного 02 квітня 2019 року на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження 02 березня 2019 року на дату пошкодження становить 131 883 грн 80 коп. (а.с. 25?40).
Відповідно до актів виконаних робіт станції технічного обслуговування «МБ-Клуб» СПД ОСОБА_3 від 22 березня 2019 року, 29 березня 2019 року, 05 квітня 2019 року, 11 квітня 2019 року, де проводились ремонті роботи автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , вартість ремонтних робіт склала 130 892 грн 35 коп. (а.с. 16-17, 19, 21, 23-24).
Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до ПрАТ СК «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування.
На виконання вимог статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою встановлення розміру збитків, завданих власнику транспортного засобу «Mercedes Benz S 500», д.н.з. НОМЕР_2 , ПрАТ СК «Арсенал Страхування» звернулося до суб`єкта оціночної діяльності експерта ОСОБА_4 .
Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 25/03/19 від 19 березня 2019 року вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Mercedes Benz S 500», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу, склала 51 313 грн 96 коп. (а.с. 59).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
25 березня 2019 року ПрАТ СК «Арсенал Страхування» на підставі пунктів 2.1, 3.1 Положення про пряме врегулювання збитків, затвердженого протоколом Президії МТСБУ № 376/2016 від 20 березня 2016 року перераховано страхове відшкодування у розмірі 51 313 грн 96 коп. на рахунок станції технічного обслуговування «МБ-Клуб» СПД ОСОБА_3 , за місцем виконання відновлювального ремонту автомобіля позивача (а.с. 58).
Сума коштів у розмірі 79 578 грн 39 коп. (130 892 грн 35 коп. - 51 313 грн 96 коп.) була сплачена позивачем (а.с. 15-24).
Отже, судом першої інстанції встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача ОСОБА_1 , перевищує розмір страхового відшкодування.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Згідно з нормою статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Правовий аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам матеріального та процесуального права.
Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до норм законодавства визначення вартості матеріального збитку (реальні збитки) має здійснюватись з урахуванням зношеності пошкодженого майна (автомобіля), з огляду на таке.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що  суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 , який є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) (правовий висновок, викладений у постанові Верховного суду від 21 серпня 2019 року у справі № 465/970/16, від 18 лютого 2020 року у справі № 522/1251/15).
Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, то колегія суддів враховує таке.
Частково задовольняючи вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що діями відповідача ОСОБА_1 позивачу завдано моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від останнього, додаткових зусиль для організації свого життя, відчуття ним негативних емоцій, перебування у стресовій ситуації, а тому саме з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.
Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року).
У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У частині 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Крім того, у пункті 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи вищезазначене та те, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, в порушення норм законодавства, не з`ясував, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру та з яких розрахунків позивач виходив при визначення розміру моральної шкоди, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про залишення без задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2020 року у частині стягнення моральної шкоди ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли часткове своє підтвердження при апеляційному розгляді, а тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остроухова М.В. необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в зазначеній апеляційним судом частині.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в зазначеній апеляційним судом частині та судом першої інстанції було стягнуто з відповідача судовий збір в розмірі 1 564 грн 18 коп. (враховуючи розмір задоволених позовних вимог 77%), суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 1 204 грн 42 коп.
Оскільки, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню та враховуючи, що апелянтом було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 346 грн 27 коп., то з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 539 грн 64 коп.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остроухова Миколи Валерійовича задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2020 року змінити в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди та судових витрат з ухваленням нового рішення в цій частині.
Відмовити у задоволення позову про стягнення моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  судовий збір у розмірі 1 204 грн 42 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції.
В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2020 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 539 грн 64 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
 
Інформація про стягувача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Інформація про боржника: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                            Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                                    Є.М. Суханова
 
                                                                                                             А.С. Сержанюк