ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2290/21 Справа № 214/6058/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П.
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання – Голуб О.О.
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року, яке постановлено суддею Гринем Н.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення суду складено 09 листопада 2020 року, -
ВСТАНОВИВ:
В серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, який в подальшому уточнила.
В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2010 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2010 року до досягнення дитиною повноліття. 
Однак, починаючи з 01 вересня 2011 року по 29 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_2 свій обов`язок , передбачений зазначеним рішенням щодо належного утримання сина у вигляді сплати аліментів, не виконував, що призвело до утворення заборгованості зі сплати аліментів. Станом на 01 липня 2019 року відповідно до довідки державного виконавця заборгованість зі сплати аліментів становила 89 490,46 грн., а відповідно до постанови державного виконавця про накладення штрафу від 25 жовтня 2019 року, станом на 25 жовтня 2019 року, складав 89700,92 грн. Згідно з квитанцією від 29 жовтня 2019 року, відповідачем сплачено заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 85 000 грн., тобто він визнав заборгованість зі сплати аліментів. Постановою державного виконавця Інгулецького ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Калугіної А.І. від 25 жовтня 2019 року, на відповідача ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 44 850,46 грн. 
З огляду на неналежне виконання відповідачем свої аліментних зобов`язань, позивач просила суд першої інстанції застосувати до нього відповідальність, передбачену ч.1 ст.196 СК України, шляхом стягнення пені за прострочення сплати аліментів з період з 01 вересня 2011 року по 01 липня 2019 року у розмірі 1 057 860,67 грн.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 вересня 2011 року по 01 березня 2019 року, станом на 01 липня 2019 року, в розмірі 44 639 грн. 96 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.
Повернуто ОСОБА_1 надміру сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.
В задоволенні іншої частини вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати та справу направити для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, посилаючись на те, що суд, в порушення вимог ЦПК України, отримавши інформацію про місце реєстрації відповідача, повинен був направити дану цивільну справу за належною територіальною підсудністю. 
Зауважує на тому, що уточнена позовна заява подана позивачем із пропуском строку, в порушення вимог ст. 49 ЦПК України.
Крім того, представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивачем не надано доказів про наявність рухомого або нерухомого майна у відповідача, інших джерел доходів окрім заробітної плати, ухилення відповідача від сплати заборгованості, притягнення відповідача до адміністративної чи криманільної відповідальністю за несплату аліментів.
У відзиві на апеляційну скаргу представника відповідача представник позивача зазначає про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Рішення суду є законним, обґрунтованим і таким, що ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву представника позивача на апеляційну скаргу представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та з матеріалів справи вбачається, позивач та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2010 року №2-1776/10 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття, починаючи з 08.02.2010 року. 
Відповідно до довідки Саксаганського відділу ДВС м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області від 01 вересня 2011 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить, станом на 01 вересня 2018 року 84 733,96 грн. (а.с. 9-11).
Відповідно до довідки Саксаганського відділу ДВС м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області від 01 грудня 2018 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 грудня 2018 року, становить 90 292 грн. 21 коп. (а.с. 12).
Відповідно до довідки Саксаганського відділу ДВС м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області від 01 липня 2019 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 липня 2019 року, становить 89 490 грн. 46 коп. (а.с. 13).
Згідно постанови державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Калугіної А.І. про накладення штрафу від 25 жовтня 2019 року, на ОСОБА_2 за невиконання рішення суду та заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, накладено штраф у розмірі 44 850,46 грн. (а.с. 61-62), який згідно копії квитанції №19490 від 05 лютого 2020 року сплачено у повному обсязі та перераховано стягувачу ОСОБА_1 (а.с. 57).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем розмір пені в сумі 1 013 010 грн. перевищує розмір заборгованості по аліментам, яка виникла з вини відповідача із врахуванням сплати штрафу, який був нарахований стягувачу, тому, з урахуванням положень ст.196 СК України, яка передбачає, що розмір пені, що підлягає стягненню за прострочення сплати аліментів, не може бути більше 100 % заборгованості, стягнув з відповідача на користь позивача пеню в сумі 44 639,96 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відтак, обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.2 ст.141 СК України,розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч.4 ст.155 СК України.
Згідно з ч.1 ст.196 СК України в редакції, чинній на момент виникнення спору з урахуванням змін, внесених Законом України № 2037-VIIIвід 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017року,у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками,одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, а саме виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
Згідно до ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії постанови державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Калугіної А.І. про накладення штрафу від 25 жовтня 2019 року ВП №26517003, на ОСОБА_2 за невиконання рішення суду та заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки накладено штраф у розмірі 44 850,46 грн., який згідно наданої квитанції №19490 від 05 лютого 2020 року було сплачено у повному обсязі та перераховано стягувачу ОСОБА_6 . 
Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України, у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Вирішуючи спір, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 за прострочення сплати аліментів пені за період з 01 вересня 2011 року по 01 липня 2019 року у розмірі 44 850 грн., оскільки відповідно до довідки Саксаганського відділу ДВС м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області від 01 липня 2019 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становила станом на 01 липня 2019 року 89 490 грн. 46 коп., та з урахуванням сплаченого відповідачем штрафу у розмірі 44 850,46 грн., який відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» перераховано стягувачу, тобто позивачу ОСОБА_1 .
Колегія суддів вважає, що, визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, суд першої інстанції вірно застосував порядок розрахунку пені, що узгоджується з правовим висновком Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц, та стягнув пеню у межах суми заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 вересня 2011 року по 01 липня 2019 року у розмірі 44 850 грн. з урахуванням сплаченого відповідачем штрафу у розмірі 44 850,46 грн., який відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» перераховано стягувачу, тобто позивачу ОСОБА_1 .
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що суд в порушення вимог ЦПК України, отримавши інформацію про місце реєстрації відповідача, не направив дану цивільну справу за належною територіальною підсудністю, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 28 ЦПК України, звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитиниза своїм зареєстрованим місцем проживання, яке згідно паспорту громадянина України є Дніпропетровська область, АДРЕСА_1 , що за адміністративно-територіальним розподілом відноситься до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги, що уточнена позовна заява подана позивачем із пропуском строку, з порушення вимог ст. 49 ЦПК України, з огляду на наступне.
Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на день звернення позивача з уточненим позовом 09 червня 2020 року, судом першої інстанції не було проведено першого судового засідання, натомість перше судове засідання відбулось 10 червня 2020 року. 
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів про наявність рухомого або нерухомого майна у відповідача, інших джерел доходів окрім заробітної плати, ухилення відповідача від сплати заборгованості, притягнення відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальністю за несплату аліментів, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2010 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08 лютого 2010 року до досягнення дитиною повноліття. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, проте свої зобов`язання вчасно не виконував та не сплачував аліменти, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 
У зв`язку з чим, суд першої інстанції, стягнув з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 за прострочення сплати аліментів пеню за період з 01 вересня 2011 року по 01 липня 2019 року у розмірі 44 850 грн., оскільки відповідно до довідки Саксаганського відділу ДВС м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області від 01 липня 2019 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становила станом на 01 липня 2019 року 89 490 грн. 46 коп., та з урахуванням сплаченого відповідачем штрафу у розмірі 44 850,46 грн., який відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» перераховано стягувачу, тобто позивачу ОСОБА_1 .
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13 травня 2021 року.

Головуючий:                                  

Судді: