ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/3205/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віри Леонідівни 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року (суддя Кравчук О.В.) у справі №340/3205/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віри Леонідівни,  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" про визнання протиправною та скасування постанови,- 
                                               
                                                  в с т а н о в и В : 

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 05 серпня 2020 року ВП №62730126.
В обґрунтування заявлених вимог посилалась на порушення відповідачем вимог статті 24 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), оскільки останнім прийнято до виконання виконавчий документ за відсутності доказів того, що в межах території виконавчого округу міста Києва (округу, де здійснює діяльність відповідач), наявне майно, що належить позивачу, та без врахування того, що місце реєстрації (проживання) позивача знаходиться у с. Обознівка Кіровоградській області.  
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за частиною другою статті 24 Закону № 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до     Закону України "Про виконавче провадження"     знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (ч.2 статті 25 Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів Закон України     від 02.06.2016     № 1403-VIII     (далі – Закон № 1403-VIII).
У спірному випадку судом встановлено, що виконавчим округом відповідача є місто Київ, позаяк позивач зареєстрована та проживає у с. Обознівка Кіровоградської області. При цьому, адреса позивача – місто Київ, що зазначена у виконавчому документі, як зазначив суд 

першої інстанції, не підтверджена жодними належними та допустимими доказами.
З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, прийнявши виконавчий напис приватного нотаріуса, за яким боржником є фізична особа, місце проживання якої не належить до виконавчого округу відповідача, та відкривши за таким виконавчим документом виконавче провадження згідно спірної постанови, порушив правила територіальної діяльності приватних виконавців, а тому оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Фактично позиція відповідача полягає у тому, що у приватного виконавця відсутній обов`язок перевіряти місцезнаходження (місцеперебування) боржника, що вказане у виконавчому документі, на підставі якого відкривається відповідне виконавче провадження. З цих підстав, вказуючи на те, що оскільки у виконавчому документі, що наразі є чинним, а так само і у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження, адреса проживання боржника була зазначена у м.Києві, то ним правомірно було відкрито виконавче провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" звернулося до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни із заявою за вих. від 04.08.2020 року про примусове виконання виконавчого напису №15651, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 30 липня 2020 року, про стягнення із боржника ( ОСОБА_1 ) заборгованості в розмірі 13 638,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит". 
У даній заяві стягувач зазначив:
- адресу реєстрації боржника: АДРЕСА_1 
- адресу проживання: АДРЕСА_2 .
Такі ж самі адреси (реєстрації – с. Обознівка, а проживання – м.Київ) зазначені у виконавчому написі №15651 від 30.07.2020 року.
Тим часом, суд першої інстанцій з`ясував, що відповідно до паспорта громадянина України зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_3 . 
05 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62730126 з примусового виконання виконавчого напису №15651 від 30.07.2020 року.
Правомірність вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 серпня 2020 року ВП №62730126 є предметом розгляду у даній справі.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Так, суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, обґрунтовано зазначив те, що вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження визначені положеннями Закону №          1403-VIII та Закону 1404-VIII, з аналізу яких слідує, що право приватного виконавця відкрити виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює свою діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Якщо місце проживання, перебування боржника фізичної особи або місце знаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець 

здійснює діяльність та, відповідно, на яку розповсюджується компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання. У іншому ж випадку, - виконавчий документ повертається стягувачу приватним виконавцем без прийняття його до виконання як такий, що пред`явлений не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
У спірному випадку позивачем оскаржено до суду постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з тих мотивів, що виконавчий документ відповідачем прийнятий з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців.
Так, обґрунтовуючи неправомірність постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження, позивач посилається на те, що в спірному випадку у останнього були відсутні підстави для прийняття до виконання виконавчого напису приватного нотаріуса №15651 від 30.07.2020 та відкриття виконавчого провадження з примусового його виконання у межах виконавчого округу м. Києва, оскільки позивач фактично проживає в с. Обознівка Кіровоградської область, та майна у місті Києві він не має. 
З такою позицією позивача суд апеляційної інстанції погоджується та зазначає наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 25 Закону №1403-VIII     виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до   Закону України «Про виконавче провадження»     знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Згідно частин першої та другої статті 24 Закону №1404-VIII  виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Як встановлено вище, відповідно до паспорта громадянина України зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_3 . 
У виконавчому ж написі приватного нотаріуса Горай О.С. №15651 від 30.07.2020, до якого апелює відповідач, зазначена адреса проживання позивача АДРЕСА_2 .
У спірному випадку відповідач відкрив виконавче провадження згідно оспорюваної постанови, виходячи з адреси проживання позивача, що вказана у виконавчому написі.
У постанові Верховного Суду від 31.03.2021 по справі №380/7750/20, обставини в якій є подібними обставинам у цій справі, Суд погодився з доводами відповідача (приватного виконавця), що положення     статті 24 Закону №1404-VIII     оперують термінами «місце проживання, перебування» боржника, а не «зареєстроване місцем проживання» як чинником, який впливає на визначення місця виконання рішення. Втім, спираючись на цільове тлумачення цієї норми у системному зв`язку з іншими положеннями зазначеного     Закону, таку її конструкцію пояснив тим, що виконавчі дії мають провадитися з урахуванням (в межах) дійсного/фактичного місця проживання боржника. Тобто «примусове виконання» рішень має бути певним чином «наближеним», прив`язаним до місця проживання/перебування боржника, що, окрім іншого, дасть змогу останньому (чи принаймні створить йому відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасника виконавчого провадження (як-от: ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення). Окрім того, Суд зауважив, що здійснення виконавчих дій саме за місцем проживання/перебування боржника обумовлюється також змістом цих дій, а місце проживання має відповідати дійсності. Не стільки номінальна адреса проживання боржника, скільки його фактичне, реальне місце проживання повинні визначати місце виконання рішення задля досягнення мети виконавчого провадження і дотримання його засад, визначених     статтею 2 Закону № 1404-VIII.
У даному судовому рішенні Суд звернув увагу на відмінність таких понять як місце проживання і «зареєстроване» місце проживання та зауважив, що спільним для обох понять є те, що особа проживає (має право проживати) в обох місцях, водночас для офіційного «спілкування» з фізичними/юридичними особами, контролюючими органами визначає лише одне із них і несе відповідальність за свій вибір (у тому сенсі, приміром, що зареєстроване місце проживання є своєрідним орієнтиром для державних органів, фізичних/юридичних осіб при визначенні територіальної юрисдикції судових справ за участі цієї особи; надсилання поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання є умовою належного повідомлення особи).
Судом встановлено, що у Договорі про надання кредиту №2413810 від 20.06.2019, що укладений між ТОВ "Алекскредит" та позивачем, несплата платежів по якому і стала підставою для вчинення виконавчого напису №15651 від 30.07.2020, зазначено одну адресу позивача - АДРЕСА_3 . Дана адреса зазначена як місце реєстрації та фактичного проживання позивача. 
 У заяві про примусове виконання виконавчого напису №15651 від 30.07.2020, стягувач ТОВ "Алекскредит" зазначив вже дві адреси позивача: як адресу реєстрації - АДРЕСА_1 , а як адресу його проживання - АДРЕСА_2 .
Із даної заяви  вбачається, що ТОВ "Алекскредит" просило відкрити виконавче провадження за місцем проживання (перебування) боржника. 
У виконавчому написі приватного нотаріуса Горай О.С. №15651 від 30.07.2020 про стягнення із боржника ( ОСОБА_1 ) заборгованості в розмірі 13 638,00 грн. на користь ТОВ "Алекскредит", також зазначено як адресу реєстрації боржника - АДРЕСА_1 , а адресу його проживання - АДРЕСА_2 .
Отже, інформація про «адресу проживання» ОСОБА_1 (боржника), що зазначена у виконавчому написі приватним нотаріусом, була повідомлена саме стягувачем ТОВ "Алекскредит", який до речі у виконавчому провадженні є заінтересованою стороною.
У спірному випадку зареєстроване місце проживання позивача, яке підтверджено відміткою у її паспорті,  знаходиться у іншому виконавчому окрузі (Кіровоградська область), аніж повідомлене стягувачем «місце проживання» (місто Київ). Проте, саме з огляду на останнє відповідач визначив місце виконання виконавчого документа і ухвалив спірну постанову про відкриття виконавчого провадження.
Суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами відповідача, що виконавець не має обов`язку перевіряти вірогідність відомостей, які зазначено у виконавчому документі. Водночас, слід зауважити, що приватний    виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (частина друга     статті 4 Закону № 1403-VIII), повинен дотримуватися принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності (частина перша     статті 4 Закону № 1403-VIII).
Закріплені у     статті 4 Закону № 1403-VIII     засади діяльності, зокрема, приватного виконавця вимагають діяти добросовісно, що, окрім іншого, вимагає від нього більш вдумливого і ретельно виваженого підходу до виконання своїх професійних обов`язків.
Отримавши заяву ТОВ "Алекскредит" про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, в якій, як і у вказаному виконавчому документі, зазначено дві різні адреси боржника, приватний виконавець не міг не звернути уваги, що ці адреси, якщо вирішувати питання про прийняття до виконання цього виконавчого документа, відсилають до різних виконавчих округів (Кіровоградська область та місто Київ відповідно). Звідси виникає потреба з`ясування місця проживання боржника як умови прийняття виконавчого документа до примусового виконання приватним виконавцем, територіальним округом якого є місто Київ.
Аналіз положень     Цивільного кодексу України     у зіставленні з положеннями     Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV     дозволяє зробити висновок, що місцем проживання особи є житло, в якому вона проживає (постійно або тимчасово). Особа не обмежена у можливості мати більше, ніж одне місце проживання, проте реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою, яку особа сама вибрала і за якою вестиме листування з фізичними/юридичними особами, контролюючими органами, отримуватиме офіційну кореспонденцію.
У даній справі встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_3 . Даний факт підтверджений відповідною відміткою у паспорті громадянина України, що належить позивачу.
Щодо «адреси проживання», яку повідомив стягувач (ТОВ "Алекскредит"), то жодного підтвердження вірогідності цієї інформації немає. Тобто, об`єктивних даних, на основі яких можна було б стверджувати, що позивач проживала у місті Києві (хоча б на дату відкриття виконавчого провадження), чи має майно на території цього виконавчого округу, відповідач (на підтвердження правомірності спірної постанови у вимірі мотивів, з яких її оскаржено) не надав.
Згідно правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 31.03.2021 по справі № 380/7750/20, сама лише вказівка на місце проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою.
У такому випадку визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким    Закон України «Про виконавче провадження»    пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.
Виходячи із вищевикладене, з огляду на вказану позицію Верховного Суду, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що виконавчий документ у виконавчому провадженні     ВП №62730126 прийнято до виконання відповідачем з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців.  
Зважаючи на наведене, правильними є висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віри Леонідівни залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року по справі №340/3205/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в 

касаційному порядку у строки, визначені ст. 329 КАС України.
Повний текст постанови складено 01.06.2021р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк