ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/422/21                                                                  Головуючий у 1 інстанції: Тимошенко В.П.
                                                                              Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
   Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Безименної Н.В.
                                                                 Оксененка О.М.
За участю секретаря                               Ткаченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернувся до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн від 18.01.2021 р. у виконавчому провадженні № 63843090.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду, позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що недостатність коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України та бюджетом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, які були встановлені Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету, є тією поважною причиною, яка створила об`єктивні перешкоди для виконання зобов`язання по рішенню Черкаського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року у справі № 580/3443/20 в частині виплати грошових коштів, а , у даному випадку, боргу, подолання яких є неможливим та не залежать від Головного управління.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 580/3443/20, яке набрало законної сили 12.11.2020 року, зокрема, зобов`язано  Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 ( перерахунок пенсії з 01.01.2018 р., із розрахунку відсоткового значення розміру пенсії 89 % суми грошового забезпечення (згідно довідки Управління Служби безпеки України в Черкаській області від 11.04.2018 р. №21/451) та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
На виконання рішення суду у справі № 580/3443/20, Черкаським окружним адміністративним судом 27 листопада 2020 року виданий виконавчий лист.
08 грудня 2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. винесено постанову ВП №63843090 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 580/3443/20, виданого Черкаським окружним адміністративним судом 27.11.2020 р.
Листом № 2300-0802-5/65021 від 22 грудня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), що здійснило 04.12.2020 року   ОСОБА_1 перерахунок пенсії за період з січня 2018 по грудень 2020 року та нарахувало суму боргу 67 329,72 грн., на підтвердження надав розрахунок на доплату.
18 січня 2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. винесено постанову ВП №63843090 про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця у сумі 5100,00 грн.
Вважаючи постанову про накладення штрафу від 18.01.2021 протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно частини першої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини 4 статті 63 Закону №1404-VIII, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону №1404-VIII).
Частина п`ята статті 26 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Аналізуючи наведені положення Закону № 1404-VIII в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII.
Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Колегія суддів звертає увагу, що за своєю природою штраф - це міра адміністративної відповідальності. Штрафи представляють собою грошові стягнення, тобто є обтяженням майнового характеру для учасників виконавчого провадження. При цьому, штрафи можуть накладатися лише за винні дії чи бездіяльність.
Як вбачається з матеріали справи, листом № 2300-0802-5/65021 від 22 грудня 2020 року позивач повідомив відповідача, що здійснив 04 грудня 2020 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії за період з січня 2018 по грудень 2020 року та нарахував суму боргу 67329,72 грн., на підтвердження надав розрахунок на доплату.
При цьому, зазначив, що виконання рішення в частині виплати на момент набрання рішенням суду законної сили буде проведено після виділення коштів з Державного бюджету,  відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Так, приписами абзацу другого пункту 1 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 40/26485 визначено, що Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також, об`єднаними управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.
Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами) (підпункти 2, 4 пункту 4 вказаного Положення).
Отже, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 24.01.2018 року у справі № 405/3663/13-а (К/9901/1598/18) та від 13.06.2018 року  у справі № 757/29541/14-а.
Також, в силу статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", виплата пенсій, у тому числі, додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Таким чином, саме від Уряду залежить можливість Пенсійного фонду України забезпечити реалізацію та виконання своїх повноважень.
В свою чергу,  Кабінетом Міністрів України, виходячи із фінансово - економічних можливостей, прийнято постанову від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", якою врегульовано порядок виплати коштів за період з 01 січня 2016 року і в подальшому, запровадивши поетапний порядок виплати перерахованих пенсій вищевказаним особам.
Ця постанова на момент винесення оспорюваного рішення була чинною, а тому, мала бути врахованою органами Пенсійного фонду. 
В цьому випадку, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не мало об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки, кошти з Державного бюджету, згідно з постановою Кабінету Міністрів України №103, на виплату перерахованих сум пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року у 2018 році не виділялись. 
Отже, у контексті обставин цієї справи, не можна дійти висновку, що позивачем не були перераховані означені кошти без поважних причин.    
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а, від 21 лютого 2018 року у справі №814/2655/14, від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 13 червня 2018 року у справі № 757/29541/14-а, від 19 серпня 2020 року у справі № 140/784/19, від 10 вересня 2019 року у справі 0840/3476/18, від 09 грудня 2020 року у справі 522/19758/18.
Державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не надано вмотивованого обґрунтування про визнання або не визнання поважності причин не виконання рішення суду.
Відтак, на переконання колегії суддів, постанова Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу від 18 січня 2021 року у виконавчому провадженні ВП №6384090 є протиправною та підлягає скасуванню. 
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову. 
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 2 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
З огляду на зазначене, судовий збір за подання адміністративного позову та  апеляційної скарги Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області відшкодуванню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 287, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року скасувати та прийняти нове рішення.
Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу від 18 січня 2021 року у виконавчому провадженні ВП №63843090. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені    статтями 328-329 КАС України.

 Суддя-доповідач                                                                              Вівдиченко Т.Р.
          
    Судді                                                                                                    Безименна Н.В.
                                                                                                  
                                                                                                                   Оксененко О.М.