УХВАЛА

28 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/10476/19
адміністративне провадження № К/9901/15146/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача – Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року в адміністративній справі № 160/10476/19 за позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до командування Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до командування Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 повернуто позивачеві в частині позовних вимог про:

визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №15-РС від 25 червня 2019 року в частині підстав звільнення з військової служби, позивача, за підпунктом "в" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі, а також в частині звільнення позивача у запас, замінивши його на підпункт "б" пункту 2 частини 5 статті 26 вказаного Закону за станом на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби у мирний час або обмежену придатність у воєнний час та вказавши в наказі про звільнення позивача з військової служби у відставку;

визнання протиправними дій з боку суб`єктів владних повноважень командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 в частині неправильного обчислення вислуги років і загального страхового стажу позивача, та вирішення питання зарахування до вислуги років періодів участі в АТО за період з 02 червня 2016 року по 19 липня 2016 року, з 11 серпня 2016 року по 05 січня 2017 року, з 27 березня 2017 року по 11 квітня 2017 рік, та часу перебування позивача на обстеженні та лікуванні під час військової служби в зв`язку із захворюваннями, пов`язаними із захистом Батьківщини, в період з 16 листопада 2016 року по 02 грудня 2016 року, з 11 квітня 2017 року по 27 квітня 2017 року, з 22 січня 2018 року по 05 лютого 2018 року, з 23 лютого 2018 року 05 квітня 2018 року, з 08 травня 2018 року по 18 травня 2018 року, з 11 липня 2018 року по 18 липня 2018 року, з 20 червня 2019 року по 03 липня 2018 року, з 05 липня 2019 року по 16 липня 2019 року на пільгових умовах;

зобов`язання командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 відповідно до Положення №530 від 14.08.2014 року здійснити попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію та обчислення вислуги років та загального страхового стажу позивача, та зарахувати до вислуги років періоди участі позивача в АТО за період з 02 червня 2016 року по 19 липня 2016 року, з 11 серпня 2016 року по 05 січня 2017 року, з 27 березня 2017 року по 11 квітня 2017 рік, та час перебування позивача на обстеженні і лікуванні під час військової служби в зв`язку із захворюваннями, пов`язаними із захистом Батьківщини, в період з 16 листопада 2016 року по 02 грудня 2016 року, з 11 квітня 2017 року по 27 квітня 2017 рік, з 22 січня 2018 року па 05 лютого 2018 року, з 23 лютого 2018 року по 05 квітня 2018 року, з 08 травня 2018 року по 18 травня 2018 року, з 11 липня 2018 року по 18 липня 2018 року, з 20 червня 2019 року по 03 липня 2019 рік, з 05 липня 2019 року по 16 липня 2019 року на пільгових умовах 1 місяць за 3 місяці.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі №160/10476/19 скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії командування Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України в частині не зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) часу проходження служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції.

Зобов`язано командування Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України зарахувати до вислуги років на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) час проходження служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі позивач з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.

8 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. 

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі – Закон № 1700-VII) займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної  скарги спір виник щодо проведення повного розрахунку при звільненні з публічної служби та оскарження підстав звільнення.

З рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року вбачається, що зазначену справу судом першої інстанції розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак ухвалені у цій справі рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є найвищим судом у системі судоустрою України, забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначений процесуальним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах “Леваж Престасьон Сервіс проти Франції” (“Levages Prestations Services v. France”) від 23 жовтня 1996 року, заява №   21920/93; “Гомес де ла Торре проти Іспанії” (“Brualla Gomes de la Torre v. Spain”) від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовної практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Отже, зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у розглядуваному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року в адміністративній справі № 160/10476/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	М.В. Білак  О.А. Губська  Ж.М. Мельник-Томенко