Ухвала
    
26 квітня 2021 року
м. Київ

справа № 607/2733/20
провадження № 61-6298ск20  
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_2 , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення індексації,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у лютому 2020 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, які стягуються з останнього на її користь на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2014 року на неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнення з ОСОБА_1 на її користь 49 842, 04 грн заборгованості по індексації аліментів.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Збільшено розмір аліментів та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2020 року в частині відмови стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 49 842,04 грн заборгованості по індексації аліментів скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов в цій частині задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 49 842,04 грн заборгованості по індексації аліментів за період з 10 липня 2014 року по 20 січня 2020 року. В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2020 року залишено без змін. Поновлено дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2020 року в нескасованій частині. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
15 квітня 2021 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2  подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року.  ОСОБА_1  посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині збільшення розміру аліментів, постанову апеляційного суду скасувати в частині стягнення заборгованості по індексації аліментів і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Предметом касаційного оскарження є судове рішення ухвалене у справі про збільшення розміру аліментів та стягнення індексації. 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначних справах підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга  ОСОБА_1  подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , підписаною представником ОСОБА_2 , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення індексації.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                         І. О. Дундар 
 
                                                                                                  Є. В. Краснощоков 
 
                                                                                                  М. Ю. Тітов