ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року
м. Харків
Справа № 640/8710/19
Провадження №22-ц/818/2549/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Кругової С.С., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання – Супрун Я.С.
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 11 січня 2021 року у складі судді Остропілець Є.Р., -
у с т а н о в и в:
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість в розмірі 400200 грн., що є еквівалентом 15000 доларів США, за розписками від 17.03.2016.
В рамках розгляду зазначеного позову ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за ОСОБА_3 . В іншій частині заяви відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_4 залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року залишено без змін.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за розписками передано до Дергачівського районного суду Харківської області за територіальною підсудністю.
11.01.2021 представник ОСОБА_2 – ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою, якою просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2019.
Заява обґрунтована тим, що вартість майна, відчуження якого заборонено судом в якості забезпечення позову на 257223 грн. більша розміру позовних вимог, отже у випадку виконання рішення шляхом звернення стягнення на житловий будинок відповідачу буде завдано збитків у вказаному розмірі. Також, відповідно до оцінки даного майна, станом на 06.02.2020 його вартість складає 1577200 грн., що в декілька разів більше ціни позову. Надані позивачем докази начебто наміру продати майно, що стало підставою для вжиття заходів забезпечення позову, є сфальсифікованими; майно на праві приватної власності належить відповідачу – ОСОБА_3 і придбано нею за її особисті кошти, що встановлено рішенням суду. Викладене фактично виключає підстави для вжиття заходів забезпечення позову. Кошти, зазначені в боргових розписках відповідач ОСОБА_6 не використовував для задоволення інтересів сім`ї, а виключно для власних інтересів.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 11.01.2021 заяву представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову задоволено. Скасовано вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за ОСОБА_3 , накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2019.
Ухвала суду мотивована тим, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідачів спрямовані на відчуження нерухомого майна, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідачі є ФОП, тому накладення арешту може перешкоджати господарській діяльності фізичної особи-підприємця. Майно, на яке позивач просить накласти арешт, зареєстровано на праві власності за відповідачем ОСОБА_3 , яка грошові кошти у позивача не позичала, однак позивач стверджує, що вказані грошові кошти були отримані ОСОБА_2 та використані в інтересах сім`ї на спільний бізнес відповідачів-підприємців, тобто ці обставини необхідно доводити позивачу в ході розгляду справи. При цьому, позика у сумі 7500 доларів США бралась 17.03.2016 на два тижні, а ОСОБА_3 стала займатися підприємницькою діяльністю з 06.10.2017. У розписках також не зазначено, на які цілі бралась позика.
Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить ухвалу суду від 11.01.2021 скасувати, у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.
В обґрунтування скарги зазначено, що позивач не був повідомлений про подачу заяви про скасування заходів забезпечення позову, повідомлення про дату судового розгляду позивачу також не надходило. Крім того, указана заява подана ОСОБА_2 , в той час як право власності на майно, на яке накладено обтяження, належить ОСОБА_3 , в зв`язку з чим указану заяву не можна вважати засобом належного та ефективного захисту прав ОСОБА_2 . Також заявник замовчав, а суд не з`ясував, що питання наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову вже розглядалось за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 , за результатами розгляду якої Харківський апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції рішення про застосування заходів забезпечення позову було ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу (далі – ЦПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2019, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідачів спрямовані на відчуження нерухомого майна, що свідчить про недоведеність того, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; накладення арешту може перешкоджати господарській діяльності відповідачів, які є ФО-П; майно, на яке позивач просить накласти арешт, належить ОСОБА_3 , в той час як грошові кошти у позивача позичав ОСОБА_2 .
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Відповідно до частин 1, 6-10 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.  Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.  У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.  Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.  У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.  У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Відповідно до статті 159 ЦПК України у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу підстав або у випадку ухвалення рішення суду (третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу) щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.
Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Тобто, суд наділений правом скасувати заходи забезпечення позову лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.
В той же час заявник (відповідач) в своїй заяві про скасування заходів забезпечення позову доводив не зміну обставин, що зумовили застосування заходів забезпечення позову, а необгрунтованість та неправомірність застосування судом цих заходів, що по суті є оспоренням відповідачем ухвали про забезпечення позову.
Проте, предметом розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову, а наявність чи відсутність підстав для їх скасування.
Процесуальні дії суду щодо вжиття заходів забезпечення позову і їх скасування врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.
При цьому, представник ОСОБА_2 – адвокат Жарова-Тітарьова Л.М. вже оскаржувала в апеляційному порядку ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року, якою були вжиті заходи забезпечення позову у даній справі. За результатами розгляду апеляційної скарги про скасування указаної ухвали суду і постановлення нової про відмову позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову, Харківський апеляційний суд постановою від 16 жовтня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_4 залишив без задоволення, ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року – без змін.
Ухвалюючи зазначену постанову суд апеляційної інстанції виходив із того, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову за своїм змістом відповідає вимогам статті 151 ЦПК України і суд першої інстанції, розглядаючи її, не допустив порушень встановленого для цього статтею 153 ЦПК України порядку, що відповідає суті інституту забезпечення позову як гарантії дотримання прав позивача в разі ухвалення судом рішення на його користь. Апеляційний суд дійшов висновку, що частково задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір, з`ясував обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При цьому, вжиті судом заходи забезпечення позову не обмежують права власника майна на володіння та користування ним, а спрямовані лише на унеможливлення його відчуження, що могло б утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Разом з тим, доводи заявника про загрозу створення відповідачами ускладнень у ефективному судовому захисті порушеного права позивача свідчать про наявність передбачених законом підстав для забезпечення позову. При винесенні оскаржуваної ухвали судом була отримана інформація про зареєстроване на праві приватної власності за відповідачем ОСОБА_3 нерухоме майно – житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки адреса місцезнаходження зареєстрованого за ОСОБА_3 майна співпадає з наданою заявником адресою місцезнаходження приватного будинка в оголошенні на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1  про терміновий продаж власником вказаного будинку, суд обґрунтовано постановив ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони відчуження вказаного будинку відповідача. Апеляційним судом були відхилені доводи апеляційної скарги про неспівмірність вартості вказаного будинку позовним вимогам, оскільки апелянтом не надано, а матеріали справи не містять висновку суб`єкта оціночної діяльності або інших належних та допустимих доказів про неспівмірність вжитого судом заходу забезпечення позову заявленим ОСОБА_1 позовним вимогам. Крім того апеляційна скарга не містить даних про порушення прав ОСОБА_2 внаслідок вжитої судом заборони відчуження майна ОСОБА_3 .
Належних і допустимих доказів, які б свідчили про зміну обставин, що зумовили застосування заходів забезпечення позову, матеріали справи не містять.
Враховуючи, що на час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, спір між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з приводу стягнення боргу судом ще не було вирішено, доказів зміни обставин, що зумовили застосування заходів забезпечення позову, матеріали справи не містять, суд не мав жодних правових підстав для задоволення заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову.
За таких обставин апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 11 січня 2021 року скасувати, у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 11 січня 2021 року скасувати.
В задоволенні заяви ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 24 травня 2021 року.

Головуючий                                                                  О.Ю. Тичкова
Судді                                                                         С.С. Кругова
О.В. Маміна