Ухвала
 
15 квітня 2021року
 
м. Київ
 
справа № 565/347/17
 
провадження № 61-5940ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенка Є. В.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» про визнання боргу, 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 серпня 2019 року із ОСОБА_1 стягнено штраф, як захід процесуального примусу, в розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5 763 грн.
 
Не погодившись з ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 22 жовтня 2019 року звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, яка не була оплачена судовим збором.
 
У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просив звільнити його від сплати судового збору як споживача фінансових послуг.
 
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 серпня 2019 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (сплати судового збору) протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.
 
09 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою, в якій просив звільнити його від сплати судового збору, враховуючи майновий стан. При цьому, ОСОБА_1 , як на підставу звільнення від сплати судового збору посилався на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 24 вересня               2019 року у справі № 565/2405/18. 
 
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Строк, встановлений ухвалою Рівненського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року, продовжено на п`ять днів з дня вручення вказаної ухвали.
 
20 грудня 2019 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло дві заяви: заява про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з незадовільним матеріальним станом та заява, в якій ОСОБА_1 вказував, що звільнений від сплати судового збору, як споживач фінансових послуг згідно Закону України «Про захист прав споживачів».
 
Вказані заяви апеляційний суд не взяв до уваги, оскільки ОСОБА_1 неодноразово посилався на ці підстави, які не були прийнятті судом, і ухвалою від 30 січня 2020 року апеляційну скаргу визнав неподаною та повернув її заявникові.
 
12 квітня 2021 року ОСОБА_1 надіслав на електронну пошту Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
У клопотанні, доданому до касаційної скарги, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Рівненського апеляційного суду від                30 січня 2020 року, посилаючись на її незаконність.
 
Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 30 січня 2020 року необхідно відмовити з огляду на наступне.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили. 
 
Зазначений строк є присічним (преклюзивним), який не підлягає поновленню.    З його спливом особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 394 ЦПК України.
 
У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Ухвала Рівненського апеляційного суду від 30 січня 2020 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03 лютого 2020 року.
 
Із тексту оскаржуваної ухвали Рівненського апеляційного суду від 30 січня                2020 року видно, що ухвалою цього ж суду від 29 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 серпня 2019 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (сплати судового збору ) протягом п`яти днів з дня вручення вказаної ухвали. 
 
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Строк, встановлений ухвалою Рівненського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року, продовжено на п`ять днів з дня вручення вказаної ухвали.
 
Копію вказаної ухвали (від 10 грудня 2019 року) було направлено ОСОБА_1 12 грудня 2019 року. 
 
20 грудня 2019 року від ОСОБА_1 надійшло дві заяви: заява про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з незадовільним матеріальним станом та заява, в якій ОСОБА_1 вказував, що звільнений від сплати судового збору, як споживач фінансових послуг згідно Закону України «Про захист прав споживачів».
 
Вказані заяви апеляційний суд не взяв до уваги, оскільки ОСОБА_1 неодноразово посилався на ці підстави, які не були прийнятті судом, а апеляційна скарга ОСОБА_1 ухвалою Рівненського апеляційного суду від      29 жовтня 2019 року була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків (сплати судового збору в розмірі 384, 20 грн).
 
20 січня 2020 року Рівненському апеляційному суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме, ухвали Рівненського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року, з якого видно, що ОСОБА_1 отримав указану ухвалу - 13 січня 2020 року.
 
Вказані обставини свідчить про те, що заявник був обізнаний, що його апеляційна скарга перебуває на стадії вирішення питання про відкриття провадження. Проте, ОСОБА_1 протягом п`яти днів з дня вручення вказаної ухвали, недоліки апеляційної скарги не усунув.
 
Оскільки з дня оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвали Рівненського апеляційного суду від 30 січня 2020 року (03 лютого                   2020 року) і до дня її касаційного оскарження (12 квітня 2021 року) минуло більше одного року, і ОСОБА_1 не посилається на наявність виключних випадків, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, внаслідок виникнення яких строк на касаційне оскарження пропущений, у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 30 січня 2020 року необхідно відмовити.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 1291 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.
 
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
 
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).
 
Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня                    2008 року у справі «Пономарьов проти України).
 
Таким чином, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана після спливу одного року з дня постановлення ухвали Рівненського апеляційного суду від               30 січня 2020 року, тому у відкритті касаційного провадження в справі                    № 565/347/17 слід відмовити.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У Х В А Л И В :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 30 січня                2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» про визнання боргу відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко