ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2021 р.	Справа № 520/15743/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022,  по справі № 520/15743/2020
за позовом    ОСОБА_1      
до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України                   
про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області, в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 29.01.2020 року №0009059-5706-2031, від 29.01.2020 року №0009060-5706-2031.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року  адміністративний позов  задоволено в повному обсязі. 
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 29.01.2020 року №0009059-5706-2031, від 29.01.2020 року №0009060-5706-2031.
Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ 39599198, вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).
Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Під час апеляційного розгляду справи судом замінено  відповідача з Головного управління ДПС у Харківській області (ЄДРПОУ 43143704) на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (ЄДРПОУ 43983495) на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020р. № 893 «Про деякі питання територіальних органів Державної податкової служби»  та витягу з Єдиного державного реєстру України.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що   ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) 20.07.2020 р. отримала від ГУ ДПС у Харківській області податкові повідомлення-рішення (форма “Ф”) №0009059-5706-2031 від 29.01.2020 р., №0009060-5706-2031 від 29.01.2020 р., якими їй визначені податкові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно за 2019 рік, в сумі - 817,00 грн. та 11021,80 грн., відповідно.
На письмове звернення позивача до ГУ ДПС у Харківській області від 21.07.2020р., щодо надання розрахунку податкового зобов`язання та інформації щодо об`єктів оподаткування відповіді не надійшло.
Позивач, вважаючи, що сума податкових зобов`язань, визначена оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями безпідставно, та рішення, складені всупереч положенням податкового законодавства, є протиправними та такими, що порушують права позивача як платника податків, звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та  не доведеності відповідачем правомірності прийнятого   ним рішення. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).
Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.  
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.п. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1.5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно із абзацом 7 підп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
З урахуванням положень п.п. 266.8.1. п. 266.8 ст. 266 Податкового кодексу України - у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника – починаючи з місяця, в якому він набув права власності.
За положеннями підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.
Пп. 2.1. п. 2 Рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання “Про місцеві податки і збори у місті Харкові” від 22.02.2017 № 542/17 “Про місцеві податки і збори у місті Харкові” відповідно до Податкового кодексу України, на підставі ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, керуючись ст. 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, Харківська міська рада встановила на території міста Харкова на 2017 рік ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком 1 до цього рішення.
Відповідно до п. 1 та п. 5 Додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання “Про місцеві податки і збори у місті Харкові” від 22.02.2017 № 542/17 ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.
Частиною першою статті 8 Закону України “Про Державний бюджет України на 2019 рік” встановлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні.                                                                       
Відповідно до розрахунку грошового зобов`язання ОСОБА_1 зі сплати податку на нерухоме майно за 2019 рік наданого відповідачем - ГУ ДПС у Харківської області:
Площа нерухомості. 32 кв.м. (площа квартири) + 431,7 кв.м (площа будинку) = 463,7 кв.м. (загальна площа об`єктів житлової нерухомості);
Пільга 463,7 - 180,0 = 283,7 кв.м. (вказана пільга встановлена ПК України та Рішенням Харківської міської ради);
Питома вага квартири: 32 кв.м /463,7кв.м. = 0,069;
Питома вага будинку: 431 кв.м/463,7 кв.м. = 0.931;
Податкове повідомлення-рішення від 29.01.2020 №0009060-5706-2031 у сумі - 11021,80 грн., при нарахуванні податку на житловий будинок площею 431,7 кв.м. (283,7 кв.м. * 0.93’ 1 (питома вага будинку) * 41,73(1%) = 11021.80 грн.)
Податкове повідомлення-рішення від 29.01.2020 №0009059-5706-2031 у сумі - 817 грн. при нарахуванні податку за квартиру площею 32 кв.м. (284,7 кв.м * 0.069 (питома вага квартири) * 41.73(1%) = 817 грн.
Проте, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Інформаційна довідка з ДРРПнНМ №218833148 від 03.08.2020р.), в Реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис щодо житлового будинку літ. A-З, загальною площею 431,7 кв.м., по АДРЕСА_2 , погашено - 02.08.2019 року у зв`язку з переходом права власності від ОСОБА_1 до іншого власника (Номер запису: 83505 в книзі 1. Запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 02.08.2019 13:06:10 на підставі відкрито розділ №1886007563101 (cтop 7 Інформаційної довідки, а.с. 17).
Як вбачається з договору дарування від 02.08.2019 року (а.с.19) позивач передала безоплатно у власність дочці ОСОБА_2 земельну ділянку з розташованим на ній житловим будинком за адресою - АДРЕСА_2 , будинок загальною площею 431,7 кв.м., житловою площею 126,40 кв.м.
Враховуючи факт переходу права власності на нерухомість від одного власника до іншого протягом календарного року, податок на нерухоме майно відповідно до норм п.п. 266.8.1 п. 266.8 ст. 266 Кодексу обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, тобто оскільки право власності позивача на житловий будинок літ. A-З, загальною площею 431,7 кв.м., по АДРЕСА_2 , було припинено 02.08.2019 року, то розрахунок податку повинен бути розраховано з 01.01.2019 року до 01.08.2019 року (за 7 місяців).
А відтак, обчислення грошових зобов`язань ОСОБА_1 припиняється з місяця, в якому новий власник набув право власності на житловий будинок літ. A-З, загальною площею 431,7 кв.м., по АДРЕСА_2 , тобто з 01.08.2019 року.
Враховуючи вищенаведене розрахунок податку на нерухоме майно повинен  бути здійснений відповідачем наступним чином:
- щодо житлового будинку площею 431,7 кв.м. - 283,7кв.м. * 0.93’ 1 (питома вага будинку) * 41,73(1%) : 12 міс. (податковий період - 2019 рік, в місяцях) * 7 (кількість місяців 2019 року, перебування об`єкту нерухомого майна у власності позивача) = 6429,38 грн.
- щодо квартири - 283.7 кв.м. * 0.069(питома вага квартири) * 41.73(1%) : 12 міс. (податковий період - 2019 рік, в місяцях) * 7 (кількість місяців 2019 року, перебування об`єкту нерухомого майна у власності позивача) = 476.58 грн.
Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 29.01.2020 року №0009059-5706-2031 та №0009060-5706-2031 були винесені відповідачем з порушенням розрахунку податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та, як наслідок, підлягають скасуванню. 
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність податкових повідомлень-рішень, що оскаржуються.
Доводи апелянта спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року по справі № 520/15743/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	Л.В. Любчич    Я.В. П`янова   	

Повний текст постанови складено  03.06.2021 року