ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року	Львів	Справа № 380/6338/20 пров. № А/857/6072/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                       Святецького В.В.
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі №380/6338/20 (головуюча суддя Крутько О.В., м. Тернопіль, повний текст рішення складено 17.02.2021) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просила: а) визнати протиправною бездіяльність відповідача у відношенні до позивача ОСОБА_1 щодо не нарахування та невиплати їй, як правонаступниці її померлого чоловіка ОСОБА_2 , індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 24.04.2019; 
б) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу – ОСОБА_1 , як правонаступниці її померлого чоловіка ОСОБА_2 , індексацію грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 24.04.2019 з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців.
Рішенням від 09 лютого 2021 року Львівський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позову. 
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на помилковість висновку суду першої інстанції, що індексація грошового забезпечення повинна бути обов`язково нарахована за життя військовослужбовця, в іншому випадку його спадкоємці не можуть отримати суму такої індексації. 
Так, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначається Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260. 
Відповідно до вказаного Порядку №260 грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі  (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується членам його сім`ї, а в разі їх відсутності – спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. 
Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини. 
Відтак, вважає апелянт, оскільки ОСОБА_2 мав право на відповідну індексацію, однак така відповідачем не визнавалася, не нарахована та не виплачена, ОСОБА_1 як спадкоємиця ОСОБА_2 має право на нарахування та виплату такої компенсації. 
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 , покійний чоловік ОСОБА_1 , проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . На момент смерті перебував на посаді командира відділення взводу охорони роти охорони батальйону охорони.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у результаті розриву аневризми грудної аорти.
24 квітня 2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 92 ОСОБА_2 було виключено із списків особового складу військової частини. 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату їй, як правонаступниці свого чоловіка, індексації грошового забезпечення. 
Військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь на вищенаведену заяву № 406/1150 від 19.12.2019, у якій зазначалось, що з представлених заявником документів не вбачається про прийняття лише нею спадщини, що може порушити права інших можливих спадкоємців. 
У подальшому, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом за своїм покійним чоловіком ОСОБА_2 та повторно у червні 2020 звернулась до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату їй, як правонаступниці свого чоловіка, індексації грошового забезпечення. 
На вказане звернення військова частина надала відповідь № 371/575 від 26.06.2020, у якій повідомила, що на момент смерті ОСОБА_2 не було нараховано індексацію грошового забезпечення, відтак, ОСОБА_1 не має права на її отримання. 
Позивач, вважаючи зазначену відмову протиправною, звернулася до суду.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що  до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на перерахунок суми грошового забезпечення з нарахуванням суми його індексації з встановленням базового місяця січня 2008 року та березня 2018 року, а тому позивачці слід відмовити в задоволенні позову.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно ст.9 Закону України № 2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 вказаного Закону).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України № 1282-ХІІ від 03.07.1991 “Про індексацію грошових доходів населення”.
Відповідно до ст.1 цього Закону індексація грошових доходів населення – це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ст.2 вказаного Закону).
Відповідно до ст.4 Закону № 1282-ХІІ  індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно зі ст.5 зазначеного Закону підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. 
Отже, індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Як правильно встановив суд першої інстанції з довідки про нарахування грошового забезпечення ОСОБА_2 , індексацію грошового забезпечення останньому було нараховано у грудні 2018 року в розмірі 71, 08 грн, у лютому 2019 року – 140,16 грн, у березні 2019 року – 134,47 грн, у квітні 2019 року – 134,47 грн. 
ОСОБА_2 не звертався до Військової частини НОМЕР_1 щодо визначення та нарахування розміру індексації грошового забезпечення з врахуванням базових місяців січня 2008 та березня 2018 року. 
Відповідно до вимог статей  1218,  1219 Цивільного кодексу України  до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені      статтею 608 цього Кодексу.
Згідно  зі статтею 1227 Цивільного кодексу України  суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, слід дійти висновку, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №484/3648/16-а, від 29.04.2020 у справі №576/1388/17.  

З матеріалів справи колегія вбачає, що предметом спору є зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовця за період з січня 2016 року по квітень 2019 року, отже право на ці кошти померлий не набув, а тому такі не входять до складу спадщини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 24.04.2019 з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції  фактичним обставинам, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства  (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі №380/6338/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 20.04.2021.