УХВАЛА
14червня 2021 року
м. Київ
справа №445/1198/17
провадження № 61-7332ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги  ОСОБА_1 на заочне рішення Золочівського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступниками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , Золочівської державної нотаріальної контори про розірвання договору довічного утримання, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,
ВСТАНОВИВ :
25 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішення Золочівського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 березня 2020 року у вказаній справі.
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, який було продовжено ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2020 року.
28 травня 2021 року судом отримано від скаржника матеріали, якими недоліки касаційної скарги не усунуто в повному обсязі.
Залишаючи касаційну скаргу без руху, суд касаційної інстанції вказав, що скаржнику необхідно надати до суду виправлену касаційну скаргу, в якій зазначити підставу(и) касаційного оскарження, її(їх) відповідне обґрунтування, а також сплатити судовий збір.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду ОСОБА_1 надала уточнену касаційну скаргу з зазначенням підстави касаційного оскарження, в якій порушує питання про відстрочення сплати судового бору, в обґрунтування якого посилається на те, що на час надсилання цієї касаційної скарги перебуває за межами України та не має змоги укласти договір про надання правової допомоги, а також сплатити судовий збір за належними реквізитами. Заявляє, що після прибуття в Україну вимоги ухвали Верховного Суду від 03 червня 2020 року будуть нею виконані. В зв`язку з вищенаведеним просила відстрочити сплату судового збору до 01 травня 2021 року.
Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, виходячи з таких підстав.
Вимогами статті 136 ЦПК України, а також статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено  перелік обставин, за наявності яких суд може за клопотанням учасника справи відстрочити сплату судового збору, а саме якщо: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
В розумінні статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, тобто, скаржнику на підтвердження обставин, які підтверджують підстави для відстрочення сплати судового збору, необхідно надати суду належні та допустимі докази.
Скаржник не посилається на жодну з вищевказаних підстав для звільнення від сплати судового збору та не обґрунтовує її належним чином доказами. 
Суд також бере до уваги можливе перебування скаржника за межами України станом на час надсилання цих матеріалів (лист відправлено 06 лютого 2021 року, на підтвердження чого на конверті мається відповідна відмітка відділення поштового зв`язку, а надіслана уточнена касаційна скарга датована 06 лютого 2021 року). Проте, станом на 10 червня 2021 року скаржник не вчинив жодних дій для виконання вимог ухвали Верховного Суду від 03 червня 2020 року, незважаючи на те, що касаційна скарга тривалий час перебуває в провадженні Верховного Суду, а саме: з 03 червня 2021 року.
За таких обставин станом на 10 червня 2021 року вимоги ухвали Верховного Суду від 03 червня 2020 року скаржником не виконані, недоліки касаційної скарги не усунуті.
За правилами статей 185, 393 ЦПК України якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.
Оскільки станом на 10 червня 2021 року недоліки касаційної скарги не були усунуті, тому касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню заявнику.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.
Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не позбавляє особу права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Золочівського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 березня 2020 року повернути скаржнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                А. А. Калараш