КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/4620/2021           
справа №752/25300/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року                                                                                                           м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Мазур Ю.Ю.
у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Банк Форвард", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
встановила:
 
            В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 05 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., реєстровий №3540, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" грошових коштів.
 
            Вимоги обґрунтовує тим, що між нею та АТ "Банк Форвард" виникли кредитні правовідносини, значну частину коштів повернуто. Виконавчий напис вчинено на підставі документів, за якими не передбачено вчинення виконавчих написів.
 
            Одночасно із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, у якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, що здійснюється в межах виконавчого провадження №63128606, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л.
 
            Заяву обґрунтовує тим, що в межах виконавчого провадження на її кошти, зокрема кошти від соціальної допомоги, що розміщені в банківській установі, накладено арешт. Невжиття заходів забезпеченні позову призведе до того, що буде вимушена звертатись із вимогою про поворот виконання, стягнутого у виконавчому провадженні.
 
            Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.
 
            Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, заяву задовольнити.
 
            Посилається на те, що до заяви про забезпечення позову надала необхідні докази, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів, які свідчать про примусове виконання виконавчого напису. 
 
            Вказує, що судом не враховано правові висновки Верховного Суду при розгляді аналогічних справ.
 
            Зазначає, що заява розглянута з порушенням установлених строків.
 
            Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, позивач та приватний нотаріус Буждиганчук Є.Ю. направили заяви про розгляд справи за їх відсутності.
 
        Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.
 
 Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не зазначено обставин, що у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення у цій справі буде утруднено чи стане неможливим. Також суд вказав, що задоволення заяви призведе до вирішення спору по суті.
 
З такими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на таке.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
 
Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
 
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
 
Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.
 
Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.
 
Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
 
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
 
Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.
 
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
 
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
 
       Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
 
       Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.
 
Установлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 05 вересня 2020 року вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" суми заборгованості за кредитним договором №200176573 у розмірі 52556,70 грн., та стягнення витрат за вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 1325 грн.
 
Приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Павелків Т.Л. 24 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження №63128606 з виконання виконавчого напису.
 
Постановлю приватного виконавця від 24 вересня 2020 року накладено арешт на кошти боржника.
 
Звертаючись до суду, позивач оспорює правомірність видачі виконавчого напису нотаріусом, який згідно пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.
 
З огляду на положення пункту 6 частини 1 статті 150 ЦПК України в тій частині, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, є помилковими висновки суду першої інстанції, що запропонований вид забезпечення позову є фактичним вирішенням справи по суті.
 
            Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документу.
 
            Законодавець визначив, що само по собі оскарження виконавчого документу свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, отже передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.
 
            Предметом цього спору є визнання вищевказаного напису таким, що не підлягає виконанню. Із змісту позовної заяви убачається наявність спору між сторонами.
 
            Оскільки ОСОБА_1 оспорює виконавчий напис, яким  стягнуто грошові кошти та цей напис знаходиться на виконанні, відтак вжиті судом заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення є співмірними із заявленими вимогами.
 
 Заява про забезпечення позову містить необхідне обґрунтування вжиття саме такого заходу забезпечення позову, а також інші необхідні відомості.
 
Суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
 
Відповідно до статті 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.
 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
 Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення наступного змісту.
 
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
 
  В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Банк Форвард", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євгенії Юріївни від 05 вересня 2020 року, реєстровий номер №3540, що здійснюється у виконавчому провадження №63128606, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни.
 
Стягувачем відповідно до цієї ухвали є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).
 
Боржником відповідно до цієї ухвали є Акціонерне товариство "Банк Форвард" (код ЄДРЮОФОПГФ 34186061, м.Київ, вул. Саксаганського, 105).
 
Постанова суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її винесення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
 
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.
 
Особи, винні в невиконанні постанови про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складено 01 червня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

                                                                                  В.В. Соколова