КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                         
Справа № 758/1500/21                                                                                                   Головуючий у 1 інстранції: Якимець О.І.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7301/2021                                                                 Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем     України
26 травня 2021 року                                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Олійника В.І.,
суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,                            
при секретарі : Панчошній К.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про витребування майна з чужого незаконного володіння, 
 
встановив:
 
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом.
Просила витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1518416480000.
12 березня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1518416480000.
Заява обґрунтована тим, що квартира АДРЕСА_1 була реалізована на прилюдних торгах, переможцем торгів є ОСОБА_2 . Позивач вважає, що квартира вибула з її володіння всупереч чинному законодавству, внаслідок чого відповідач заволоділа майном незаконно.
Заявниця зазначає, що відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності відповідачу. У зв`язку із цим, відповідач має можливість у будь-який момент відчужити квартиру на користь третіх осіб, що утруднить або унеможливить захист порушених прав та інтересів позивача у даній справі.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 зазначив, що ухвалою суду обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.
Представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів, що можуть свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження квартири. 
Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
Інститут забезпечення позову покликаний саме на запобігання можливому відчуженню майна, на яке накладено арешт чи заборона вчиняти певні дії.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Вбачається, що предметом даного спору є витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що спірна квартира вибула з володіння позивача всупереч чинному законодавству, внаслідок чого відповідач заволоділа квартирою незаконно.
Заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реалізації відповідачем майна третім особам, що утруднить або унеможливить захист порушених прав та інтересів позивача.
Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Між сторонами існує реальний спір. Через неможливість повернути кредитну заборгованість, позивач була позбавлена права власності на квартиру. А тому та обставина, що позивач оспорює своє право на квартиру, пред`являючи позов до нового власника, свідчить про неформальність позовних вимог, а навпаки, дає підстави вважати, що у сторін виникли реальні спірні правовідносини.
У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано, яке конкретно  майно підлягає забезпеченню, та зазначено усю необхідну інформацію про нього.
Спосіб забезпечення позову, обраний заявником, є співмірним із позовними вимогами.
Тому у суду першої інстанції не було правових підстав відмовляти у накладенні арешту на спірне нерухоме майно.
Будь-яких доказів, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права відповідача або інших осіб, суду не представлено.
При цьому колегія суддів бере до уваги, що арештоване майно фактично зберігається в користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.
Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на те, що поданий позов має штучний та завідомо безперспективний характер, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені обставини при розгляді заяви про забезпечення позову судом не встановлюються, а  вирішуються при розгляді справи по суті.
Позивач самостійно обирає спосіб захисту порушеного права, та може в ході розгляду справи змінювати підставу та предмет позову, збільшувати або зменшувати позовні вимоги.
Посилання у відзиві на апеляційну скаргу, що апеляційна скарга підписана особою, яка відсутня в Єдиному державному реєстрі адвокатів, колегія суддів не приймає, оскільки представником позивача на підтвердження повноважень надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер.
Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві взагалі не зазначив, що після придбання квартири з прилюдних торгів, він зареєстрував своє місце проживання в ній, зробив ремонт, вселився, та постійно проживає, що давало б суду підстави вважати, необґрунтованими доводи заявника щодо можливого відчуження відповідачем спірної квартири.
Натомість, як слідує із відзиву на апеляційну скаргу, місцем проживання та реєстрації відповідача є: АДРЕСА_2 .
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Таким чином, ухвала суду від 16 березня 2021 року постановлена з порушенням норм процесуального права відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-                   
    постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1518416480000.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови виготовлено 31 травня 2021 року.

 
Головуючий:                                                                                                        

 
 
Судді: