Справа № 128/571/15-ц
Провадження № 22-ц/801/1375/2021
Категорія: 61
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2021 року	Справа № 128/571/15-ц	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,
секретар судового засідання Ліннік Я. С.
учасники справи:
позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Куцим Ростиславом Андрійовичем, на додаткове рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Бондаренко О. І. у м. Вінниця, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення,-
в с т а н о в и в :
16 лютого 2015 року ОСОБА_1 подав позов до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту.
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2019 року, позов задоволено: визнано недійсним заповіт, вчинений ОСОБА_3 10 лютого 2014 року на користь ОСОБА_2 , посвідчений секретарем Вінницько – Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за №44. 
03 грудня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Куций Р. В. подав заяву про вирішення питання про розподіл судових витрат.
Додатковим рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_4 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 365,40 грн, витрати, понесені на оплату послуг експерта в розмірі 3 335 грн, а всього 3 700,40 грн. В задоволенні вимоги про стягнення судових витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 15 500 грн відмовлено.
Мотивами зазначеного рішення є те, що оскільки суд задовольнив позовні вимоги в повному обсязі, то судові витрати, понесені ОСОБА_1 слід стягнути з відповідачки. Разом з тим, відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення судових витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 15 500 грн суд керувався тим, що надані суду квитанція від 03.11.2019 року про виплату позивачем гонорару адвокату та акт про надані послуги на професійну правничу допомогу не є фінансовими документами, а тому не можуть бути розрахунковими документами у відповідності до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
05 лютого 2020 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Куцого Р. А., подав апеляційну скаргу на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2019 року, просив його скасувати в частині відмови в задоволені вимоги про стягнення судових витрат за надання професійної правничої допомоги та постановити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 15 500 грн.
Основні доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню, порушивши права особи на відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, адже ним надано Акт про надані послуги на професійну правничу допомогу адвоката від 03 грудня 2019 року та квитанцію від 03 грудня 2019 року.
Постановою Вінницького апеляційного суду  у складі колегії суддів Сопруна В.В. (суддя-доповідач), Марчук В. С., Матківської М. В. від 28 лютого 2020 року додаткове рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2019 року в частині відмови в стягненні судових витрат за надання професійної правничої допомоги скасовано, ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 15 500 гривень. В іншій частині додаткове рішення залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 28 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено: Постанову Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2020 року скасовано, з підстав порушення порядку розгляду апеляційним судом, а саме: розгляд в суді апеляційної інстанції мав відбутися в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, оскільки процесуальний закон не містить положень про можливість розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення в іншому порядку, ніж визначений для розгляду такої скарги на основне рішення. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
За результатами заявленого суддею-доповідачем Якименко М.М. відводу, дана цивільна справа була передана Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14 червня 2021 року суду у складі судді-доповідача Шемети Т. М., суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б. (т. 2 а. с. 144).
15 червня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшли пояснення від ОСОБА_2 , подані її представником адвокатом Гурбою П. В., в яких посилається на те, що заявлені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу не є обґрунтовані: звертає увагу, що в заяві про розгляд питання про судові витрати значилась орієнтовна вартість послуг адвоката 40 % мінімального прожиткового мінімуму доходів громадян за годину роботи адвоката, а в акті наданих послуг від 03.12.2019 року вартість роботи адвоката складає 1 000 грн. Тому вважає вартість послуг адвоката у сумі 15 500 грн завищеною. Зауважує, що апеляційна скарга подана адвокатом Куцим Р. А., однак матеріали справи не містять довіреності ОСОБА_1 чи ордера, які б підтверджували повноваження адвоката представляти інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Куций Р. А. підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив її задовольнити ,однак погодився з можливістю зменшення витрат на правничу допомогу до розміру 4 000 грн. Представник ОСОБА_2 адвокат Гурба М. В. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні зазначив, що у ОСОБА_2 два дні тому загинув син. Звернув увагу, що до касаційної скарги, яка була подана його довірителькою, додана довідка про розмір її пенсії, з якої видно, що сума коштів за надану правову допомогу є занадто обтяжливою та є надмірним тягарем для ОСОБА_2 .
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
По справі встановлено наступне:
-25 березня 2015 року ОСОБА_1 (замовник) уклав угоду з адвокатом Куцим Р.А. (виконавець) на правову допомогу про те, що виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу з приводу захисту його інтересів або представництва в усіх підприємствах, установах, судах різних ланок. Водночас в угоді значиться про вартість початкового гонорару – 200 грн та кінцевого – за кількістю витрачених годин, вартість 1 години роботи адвоката не вказана (т. 1 а. с. 55);
-В заяві ОСОБА_1 про прохання призначити судове засідання стосовно розподілу судових витрат від 03 грудня 2019 року вказано, що година роботи адвоката орієнтовно становить 40% мінімального прожиткового мінімуму доходів громадян (т. 2 а. с. 48),
-03 грудня 2019 року Вінницьким районним судом Вінницької області за відсутності сторін ухвалено рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати, встановлено по позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до 10.12.2019 року (т. 2 а. с. 50-55)
-06.12.2019 року ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового судового з додатками (т. 2 а. с. 63-67), в тому числі: Акт про надані послуги на професійну правничу допомогу адвоката від 03 грудня 2019 року, об`єм виконаних робіт складає: правовий аналіз наявних доказів (документів) по справі – 2 год; опрацювання законодавчої бази, що регулює відносини між позивачем та відповідачем, формування та узгодження правової позиції з клієнтом, аналіз судової практики – 2 год; підготовка та подання заяв, клопотань в ході судового розгляду справи, надання адвокатських запитів – 5 год; участь в судових засіданнях – 6,5 год, а всього 15,5 год. Вартість 1 год складає 1 000 грн. Таким чином, судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката складають 15 500 грн (т. 2 а. с.66) та квитанцію від 03.12.2019 року про сплату ОСОБА_1 гонорару у сумі 15 500 грн адвокату Куцому Р.А. за угодою про надання правової допомоги (т. 2 а. с. 67).
Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3статті 2 ЦПК України).
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.2, 8 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову – на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу, який не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір — обґрунтованим (справи «Баришевський проти України», «Гімайдуліна й інші проти України», «Двойних проти України» та «Меріт проти України»).
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
В справі, що розглядається ОСОБА_1 надав всі документи, що підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, які передбачені вимогами законодавства, а саме: угоду з адвокатом про правову допомогу від 25.03.2015 року (т.1 а. с. 55), Акт про надані послуги з професійної правничої допомоги адвоката від 03 грудня 2019 року (т. 2 а. с. 66) з детальним описом робіть, які виконані адвокатом та квитанцію про сплату гонорару від 03 грудня 2019 року (т. 52 а. с. 67) .
Зазначені документи є належними та допустимими доказами, що підтверджує виконання умов угоди про надання правничої допомоги. Тому висновок суду першої інстанції, що зазначені документи не можуть бути належним доказом сплати коштів ОСОБА_1 адвокату Куцому Р.А., є помилковим і не ґрунтується на вимогах закону.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. 
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9статті 141 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
Вирішуючи питання співмірності витрат на оплату послуг адвоката, апеляційний суд приходить до висновку про можливість врахування заперечень ОСОБА_2 , щодо поданих нею 15 червня 2021 року до Вінницького апеляційного суду щодо надмірності цих витрат, виходячи з наступного:
-у заяві ОСОБА_1 про прохання призначити судове засідання стосовно розподілу судових витрат від 03 грудня 2019 року вказано, що година роботи адвоката орієнтовно становить 40% мінімального прожиткового мінімуму доходів громадян (т. 2 а. с. 48), детальний розрахунок щодо кількості затрачених годин буде надано додатково;
-у заяві про розподіл судових витрат, яка була подана 06.12.2019 року (т. 2 а. с. 63), зазначалось, що година вартості роботи адвоката становить 1 000 грн;
-протоколом передачі судової справі раніше визначеному складу суду від 06.12.2019 року передана суду у склади судді-доповідача Бондаренко О. І. З (т. 2 а. с. 64) та згідно протоколу судового засідання від 10.12.2019 року суд розглянув справу без учасників справи, зазначивши, що вони були належним чином повідомлені про розгляд справи ( т.2 а. с . 65). Проте матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували повідомлення сторін про день та час вирішення питання про розподіл судових витрат.; 
-у матеріалах справи відсутні також докази повідомлення ОСОБА_2 про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Вінницького районного суду від 10 грудня 2019 року, яким було вирішено питання витрат на правничу допомогу.
Подаючи касаційну скаргу (т. 2 а. с. 99-102), ОСОБА_2 зауважила про неспівмірність таких витрат, необґрунтованість.
Проте підставою скасування Постанови Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2020 року та направлення справи на новий апеляційний розгляд стало те, що апеляційний суд порушив порядок розгляду та в порушення п. 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, що є неприпустимим. Верховний суд, встановлюючи порушення процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, не давав оцінки доводам ОСОБА_2 щодо неспівмірності та необґрунтованості витрат на правничу допомогу.
Тому, виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд приймає пояснення ОСОБА_2 , в яких вона зауважує, що вартість послуг є завищеною та на не відповідає критеріям співмірності і складності справи.
Як уже зазначалось вище в заяві про розподіл судових витрат вказано, що вартість послуг адвоката становить 40 % мінімального прожиткового мінімуму доходів громадян за годину роботи адвоката, проте в Акті наданих адвокатом послуг гонорар обраховано за умовами фіксованої суми у розмірі 1 000 грн за 1 год., в Угоді з адвокатом про надання правничої допомоги сторони попередньо не узгодили розмір гонорару за годину роботи адвоката.
Отже апеляційний суд, зважаючи на суму позову, складність справи, позицію адвоката Куцого Р. А. в судовому засіданні апеляційного суду (незаперечення зменшення розміру витрат на правничу допомогу), - вважає наведені відповідачем аргументи неспівмірності витрат обґрунтованими
Тому, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, апеляційний суд дійшов висновку, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 4 000 грн.
Стосовно посилання ОСОБА_2 на те, що в адвоката Куцого Р. А. відсутні повноваження на представництво інтересів ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, тому апеляційна скарга подана неповноважною особою, апеляційний суд зазначає наступне: в матеріалах справи міститься угода з адвокатом на правову допомогу, в якій визначено повноваження представництва Бабіна П. В. (замовника), а саме здійснювати таке представництво в усіх підприємствах, установах, судах різних ланок, в тому числі оскарження рішень, ухвал, постанов суду у передбаченому чинним в Україні законодавством порядку. Тому у адвоката Куцого Р. А. були всі підстави та повноваження для подання апеляційної скарги від імені ОСОБА_1 .
Отже, виходячи з вищевикладеного, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а додаткове рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2019 року в частині відмови в стягненні судових витрат за надання професійної правничої допомоги слід скасувати та ухвалити нове про часткове стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 141, 270, 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Куцим Ростиславом Андрійовичем задовольнити частково.
Додаткове рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2019 року в частині відмови в стягненні судових витрат за надання професійної правничої допомоги скасувати та ухвалити нове.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
В іншій частині додаткове рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач –  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1  адреса:  АДРЕСА_1 , проживає   АДРЕСА_2 
Відповідач – ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. В. Ковальчук

Т. Б. Сало

Повне судове рішення складено 22 червня 2021 року.