П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/3174/20 
                                                                      Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М. 
                                                                      Суддя-доповідач:  Кузьмишин В.М. 
14 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Сушка О.О. 
за участю:
секретаря судового засідання:  Бень Я.О.,
представника відповідача - Прокопчук В.В 

          розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  за участю третьої особи: публічне акціонерне товариство "КАТІОН", про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.

          Короткий зміст позовних вимог.
          
          У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за участю третьої особи: ПАТ "Катіон",  у якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просила: визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу період роботи на заводі “Катіон” з 20.03.1984 року по 15.03.1990 року у якості просочувальника радіодеталей 2, 3 розряду та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з моменту звернення за призначенням пенсії - з 27.02.2020.

          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

          Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року позов задоволено в повному обсязі.

          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

          Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних відмовити у повному обсязі з підстав порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права.

          Відзив/заперечення на апеляційну скаргу. 

          Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечувала щодо її задоволення та зазначила, що суд першої інстанції у рішенні від 04.12.2020 правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відтак підстави для його скасування відсутні.

          Рух справи у суді апеляційної інстанції.

          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення виявлених в апеляційній скарзі недоліків.
          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.
          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні. 
          Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.
          Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити та скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.12.2020.

          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

          Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта позивача серії НОМЕР_1 виданого Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області.
           27 лютого 2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
          Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.03.2020 №222030006653 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 60 років, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тривалість страхового стажу становить 36 років 7 місяців 2 дні.
          На повторне звернення позивача із заявою від 02.04.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідач листом від 06.05.2020 за №1998-1651/Ж-03/8-2200/20 повідомив ОСОБА_1 , що згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж становить 36 років 7 місяців 2 дні. При зверненні із заявою від 27.02.2020 року про призначення пенсії за віком не було надано довідку, уточнюючу пільговий характер роботи, як це передбачено Порядком №637, тому підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відсутні.
          Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо відмови в зарахуванні пільгового стажу, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Мотивувальна частина.

          Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду

          Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
          Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
          Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
          Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
          Соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки гарантує Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі – Закон №1788-ХІІ), який спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.
          Цей Закон гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
          Так, відповідно до статті 1 Закону №1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
          У той же час, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
          Статтею 5 Закону №1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
          Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; реорганізація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
          Так, пенсійне забезпечення окремих категорій громадян врегульовано розділом XIV-1 вказаного Закону №1058-IV, статтею 114 якого врегульовано  призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
          Частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
          Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 114 зазначеного Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
          До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
          За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.
          При цьому, працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
          Так, у відповідності до абзацу першого частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
          Тобто, за загальним правилом, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 річного віку та за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, а право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
          Однак у разі відсутності повного стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, але за наявності не менше половини стажу на зазначених роботах та за наявності відповідного страхового стажу, пенсія на пільгових умовах призначається із зменшенням пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-IV, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
          Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
          Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
          Так, постановою Кабінету Міністрів України  від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено Порядок  підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової  книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок № 637),у пунктах 1 та 2 якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
          Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
          У той же час, пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
          Отже, системний аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Однак, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, або трудова книжка відсутня, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.          
          Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
          Так, Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженим       постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173 передбачено професію просочувальника (розділ ХVІІ "Радіотехнічне виробництво" п.5 "Виробництво конденсаторів та опору"). 
          У той же час, як вбачається із записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 20.07.1980, остання з 20.03.1984 переведена просочувальницею радіодеталей другого розряду у заводі "Катіон" (наказ №185 від 16.03.1984), 04.01.1987 ОСОБА_1 присвоєно третій розряд просочувальника радіодеталей (наказ №1), та з 15.03.1990 - ОСОБА_1 переведена тренувальником радіодеталей другого розряду у заводі "Катіон" (наказ №185 від 22.03.1990).
          Тобто, трудовою книжкою підтверджено, що у період з 20.03.1984 року по 15.03.1990 року позивач працювала за професією просочувальника радіодеталей 2, 3 розряду, що передбачена Списком № 2,  у заводі "Катіон", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Катіон".
          У відповідності з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі - Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
          Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
          Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
          Як встановлено судом  та вбачається з матеріалів справи, вказані записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції.
          Поряд з цим, судом першої інстанції встановлено,  що представник третьої особи в судовому засіданні зазначив, що підтвердити або спростувати, чи дійсно працювала ОСОБА_1 у Товаристві з 14.07.1980 року по 25.04.1997 року, на якій посаді і з якими умовами праці неможливо через відсутність необхідних документів, оскільки дійсно кадрові і бухгалтерські документи зберігалися в архіві Товариства, однак їх неодноразово заливало дощовою водою, у зв`язку із чим архів неодноразово переносився. Згідно акту про пошкодження архівних документів від 11.05.2004 року, в травні 2004 року внаслідок сильних дощів була пошкоджена частина архівних документів. Представник зауважив, що після звернення ОСОБА_1 був проведений пошук документів щодо її роботи у Товаристві, однак документи не знайдені, у зв`язку з чим неможливо видати ОСОБА_1 довідку про роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.
          Окрім того, в матеріалах справи міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення №12349/2046/АВ-ПТ13 від 11.08.2020, згідно якого директор ПАТ "Катіон" вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі на вимогу ОСОБА_1 не було надано довідку про період її роботи з 14.07.1980 по 25.04.1997 на підприємстві та отриману заробітну плату.
          Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до       статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
          Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.
          У той же час, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи Рішення Конституційного Суду України за № 1-р/2020 від 23.01.2020, необхідною умовою для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення 50 років, стаж роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років за списком №2.
Так, Рішенням Конституційного Суду України за № 1-р/2020 від 23.01.2020, у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII вирішено: визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII. Стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. 
          Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
          Колегія суддів зауважує, що виключно Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV визначаються пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком.
          Як вже зазначалось вище, п. 2 ч. 2 ст. 114 зазначеного Закону №1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
          Тобто,  необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах для жінок є: 1) вік – 55 років; 2) загальний страховий стаж роботи – не менше 25 років; 3) стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України – не менше 10 років.
          Як вбачаєтья з матеріалів справи,   ОСОБА_1 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто її вік становить 58 років, а її страховий стаж - 36 років 7 місяців 2 дні. Однак, стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком №2 складає 5 років 11 місяців  25 днів.
          У той же час, статтею 114 Закону №1058-IV  встановлено, що працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
          Як вже зазначалось вище, абзацом 1частини 1 статті 26 Закону №1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
          Таким чином, з урахуванням вимог абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV, оскільки стаж роботи позивача  із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 становить 5 років 11 місяців 25 днів, тобто менше 10 років, остання має право на призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 2 роки – тобто після досягнення 58 річного віку.
          Відповідно до п.1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
          Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у неї був наявний необхідний вік, стаж роботи більше 20 років, у зв`язку з чим право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 27.02.2020, оскільки, враховуючи вимоги п. 2 ч. 2 ст. 114 та абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV,  на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, вік ОСОБА_1 становив 57 років, а необхідного 58 річного віку остання досягла лише ІНФОРМАЦІЯ_3 .
          Таким чином,  з огляду на вищевикладене та виходячи, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а право позивача підлягає відновленню шляхом визнання протиправним дій ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах за Списком №2 починаючи з 11.09.2020.

          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

          Враховуючи вищезазначене, вірно встановивши наявність у відповідача обов`язку призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б"  статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що право позивача підлягає відновленню з 27.02.2020.
          Висновки суду першої інстанції по суті спору частково не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в резолютивній частині.
          У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.
          Відповідно до п. 1 ч. ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
          З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.12.2020 року підлягає зміні в частині визначення дати призначення ОСОБА_1 пенсії, у зв`язку із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

          Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити  частково.
          Рішення  Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  за участю третьої особи: публічне акціонерне товариство "КАТІОН", про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії  змінити.
          Абзац третій резолютивної частини рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року викласти в наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи на заводі "Катіон" з 20.03.1984 року по 15.03.1990 року на посаді просочувальника радіодеталей та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 11 вересня 2020 року."
В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року залишити без змін.  
           
          Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

          Постанова суду складена в повному обсязі 26 квітня 2021 року.

Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.