Дата документу 08.06.2021 Справа № 334/8481/13-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/807/2248/21                                Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.
Є.У.№  334/8481/13-ц                                          Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Дашковської А.В.,
                        Кримської О.М.,
секретар: Волчанова І.М.,         

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви  ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
У січні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявами про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Зазначали, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2013 року стягнуто з ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 72 627, 53 грн. та судовий збір у розмірі 726, 27 грн. За заявою стягувача було відкрито виконавче провадження та здійснювалися виконавчі дії з примусового виконання рішення суду. Ухвалою Ленінського районного суду від 26 жовтня 2020 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. На підставі ухвали про скасування заочного рішення виконавче провадження було закінчено. 25 січня 2021 року ухвалою цього ж суду позов ПАТ «Таскобанк» залишено без розгляду. Посилаючись на вказані обставини, просили суд н6а підставі ст. 432 ЦПК України визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі 334/8481/13-ц, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ «Таскомбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 72627,53 грн., стягнути з АТ «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 19 954,84 грн. та на користь ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3 354,63 грн. як безпідставно одержані стягувачем від боржників за виконавчим документом.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2021 року  заяву ОСОБА_1  та ФОП  ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаних коштів за виконавчим листом  задоволено.         
Визнано виконавчий лист, який виданий на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/8481/13-ц за позовом ПАТ «Таскомбанк» до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 72 627,53 грн. таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з АТ «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 19954,84 грн. як безпідставно одержані стягувачем від боржника за виконавчим документом.
Стягнуто з АТ «Таскомбанк» на користь ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3354,63 грн. як безпідставно одержані стягувачем від боржника за виконавчим документом.
Судове рішення мотивовано тим, що заочне рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, скасовано судом першої інстанції, а тому виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а отримані стягувачем кошти підлягають поверненню відповідачам.
Не погоджуючись з ухвалою суду АТ  «Таскомбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволені заяви в повному обсязі. 
В своїх доводах Банк зазначає, що суд першої інстанції безпідставно та в порушення норм процесуального права задовольнив заяву, оскільки невірно встановив дійсні обставини, не дав належної оцінки наданим доказам. 
У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги – неспроможними. Просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 повістку про виклик у судове засідання отримала 25 травня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.185), причини неявки суду не повідомила.
Суд визнав причини неявки ОСОБА_1 в судове засідання неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника АТ «Таскомбанк», перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2013 року стягнуто солідарно з ФОП ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1  на користь ПАТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 72 627,53 грн. та судовий збір в розмірі 726,27 грн..         
Державним виконавцем Дніпровського ВДВС міста Запоріжжя Саідовою Т.Ю. за заявою АТ «Таскомбанк» було відкрито виконавче провадження ВП № 59353869 з метою примусового виконання виконавчого листа по справі № 334/8481/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Таскомбанк» боргу в розмірі 72 627,53 грн.
Приватним виконавцем округу Запорізької області Котулою А.М. за заявою АТ «Таскомбанк» було відкрито виконавче провадження ВП № 61873061 з метою примусового виконання виконавчого листа по справі № 334/8481/13-ц про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ «Таскомбанк» боргу в розмірі 72627,53 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2020 року заочне рішення від 12 грудня 2013 року скасовано та розгляд справи призначено в загальному порядку.
На підставі цієї ухвали державним виконавцем Саідовою Т.Ю. 27.11.2020 було закінчено виконавче провадження ВП № 59353869, приватним виконавцем округу Запорізької області Котулою А.М. 06.11.2020 було закінчено виконавче провадження ВП № 61873061.
Ухвалою цього ж суду від 25 січня 2021 року позовна заява залишена без розгляду.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
На підставі ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові і процесуальні.
До матеріально-правових відносяться: припинення зобов`язання внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язання переданням відступного, зарахуванням за домовленістю сторін, прощення боргу.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню), у випадку зміни чи скасування рішення в апеляційному чи касаційному порядку, або у зв`язку з нововиявленими обставинами; виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке не підлягає примусовому виконанню; помилкова видача виконавчого листа, якщо після видачі такого листа в справі рішення суду було скасоване; видача виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Так, помилковою є видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню).
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є закриття виконавчого провадження.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого було видано виконавчий документ, тягне за собою закінчення виконавчого провадження.
За обставинами справи, на виконання заочного рішення у січні 2014 року судом були видані виконавчі листи про стягнення з боржників ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь кредитора АТ «Таскомбанк» як заборгованості за кредитним договором, так і судового – збору.
Доказів помилковості видачі виконавчих листів матеріали справи не містять.
Виконавчі листи були передані на примусове виконання до Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ, та постановами державного виконавця від 27.05.2015 виконавче провадження про стягнення судових витрат закінчено.
Виконавчі листи про стягнення з боржників судового збору на користь банку повернуті до суду першої інстанції і долучені до матеріалів цивільної справи. 
У зв`язку із скасуванням заочного рішення виконавчі провадження про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 на користь АТ «Таксокмбанк» 72 627 грн. кредитної заборгованості закінчені постановами приватного виконавця від 06.11.2020 та державного виконавця від 27.11.2020.
За поясненнями представника стягувача, кредитні зобов`язання боржниками не виконані, борг Банку не повернутий.
Визнаючи виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що виконавчі провадження з примусового виконання цих листів уже закінчені, а тому положення ст.532 ЦПК України до спірних правовідносин нем підлягають застосуванню. 
Зважаючи на те, що закінчення виконавчого провадження з підстав скасування заочного рішення унеможливлює повторне пред`явлення виконавчих листів за таким судовим рішенням, відсутні підстави, передбачені ст. 432 ЦПК України, для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, а відтак – і поверненню коштів, стягнутих на виконання судового рішення.
За вказаних обставини оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому на підставі ст.376 ЦПК України вона підлягає скасуванню з ухваленням нової – про відмову у задоволенні заяви.
Боржники не позбавлені можливості пред`явити Банку свої вимоги про повернення коштів, стягнутих заочним рішенням на погашення кредитної заборгованості, в порядку позовного провадження. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2021 року у цій справі скасувати. 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаних коштів за виконавчим листом відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає. 
Повний текст постанови складено 09 червня 2021 року.
Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська