Ухвала
20 травня 2021 року
м. Київ
справа № 459/1145/17
провадження № 61-7678ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Червоноградського районного суду Львівської області                           від 24 лютого 2020 року у задоволенні вказаного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року 
у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати 
судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноградського районного суду Львівської області від 24 лютого 
2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
12 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду 
із касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду 
від 06 жовтня 2020 року. 
Ухвалою Верховного Суду 01 квітня 2021 року касаційну скаргу повернуто заявнику.
05 травня 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 повторно подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції у порушення вимог, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», статтею 136 Цивільного процесуального кодексу України, відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, чим порушено її право на доступ до правосуддя.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, посилаючись на те, що копію оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції вона отримала 01 лютого 2021 року, що підтверджується конвертом Львівського апеляційного суду, а також на повернення первинно поданої касаційної скарги.
Враховуючи наведені заявницею обставини та надані копії документів, строки поштового обігу кореспонденції при поверненні первинно поданої касаційної скарги, є підстави вважати, що строк на касаційне оскарження заявницею пропущений з поважних причин. Строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку. 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Статтями 1, 2 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий  збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З зазначених підстав суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є:                         а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.
З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір», статті 136 ЦПК України чітко слідує, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення від сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
У відповідності до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.
Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
У відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноградського районного суду Львівської області від 24 лютого 2020 року залишено без руху та надано строк на усунення недоліку - сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 960 грн або надання суду доказів про звільнення від його сплати.
На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, мотивуючи його тим, що за 2018-2019 роки у неї відсутні доходи, пенсійного віку вона не досягла, живе за рахунок утримання чоловіка.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 червня 2020 року 
у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліку апеляційної скарги на рішення Червоноградського районного суду Львівської області від 24 лютого 2020 року.
Вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 не надала належних доказів, за наявності яких згідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», статті 136 ЦПК України може бути вирішено питання про звільнення від сплати судового збору, зокрема заявницею не доведено скрутного майнового стану, відсутності можливості сплатити судовий збір. 
На виконання ухвали Львівського апеляційного суду від 15 червня 
2020 року, отриманої заявницею 01 липня 2020 року, до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , в якій заявник повторно просив на підставі частини першої статті 136 ЦПК України звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Червоноградського районного суду Львівської області від 24 лютого 2020 року.
Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції встановив відсутність підстав, передбачених 
статтею 8 Закону України «Про судовий збір», статтею 136 ЦПК України, для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, вказавши, що заявниця не надала достатніх доказів на підтвердження свого незадовільного майнового стану. Апеляційний суд зазначив, що подані докази не підтверджують відсутність 
у заявниці інших доходів на момент подання апеляційної скарги, зокрема, відсутня інформація щодо наявності у ОСОБА_1 у власності рухомого та нерухомого майна, відкритих на її ім`я рахунків у банківських установах тощо.
Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції вимог статей 356, 357 ЦПК України або інших норм процесуального права, які суд апеляційної інстанції застосував у зв`язку із несплатою заявницею судового збору у розмірі 960 грн за подання апеляційної скарги. 
Заявниця неналежним чином, з недотриманням вимог пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України оформила апеляційну скаргу, не виконала вимоги ухвал суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху та продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, не довела неможливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, що стало підставою для її повернення. В доступі до правосуддя суд апеляційної інстанції заявницю не обмежував.
Слід зазначити, що згідно з частиною сьомою статті 185 ЦПК України повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою 
до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права 
є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування 
чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову 
у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 
2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович