Постанова                                                
Іменем України
 
28 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 444/580/17
провадження № 61-17336св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., 
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
відповідачі: ОСОБА_6 , Жовківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Державне підприємство «СЕТАМ», 
треті особи: Служба у справах дітей Жовківської міської ради, приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Головач Орислава Романівна, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 вересня 2018 року у складі судді Бакай І. А. та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 
2019 року у складі колегії суддів: Шандри М. М., Левика Я. А., Струс Л. Б.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 , Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Жовківський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області), Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), треті особи: Служба у справах дітей Жовківської міської ради, приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Головач О. Р. (далі - приватний нотаріус Головач О. Р.), про визнання недійсними торгів з реалізації арештованого майна, протоколу проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, акта про реалізацію арештованого майна, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на будинок.
 
На обгрунтування позовних вимог зазначали, що 26 березня 2015 року набрало законної сили рішення Жовківського районного суду Львівської області 
від 15 січня 2015 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 149 000,00 грн, а також судові втрати у розмірі 
1 490,00 грн. На виконання зазначеного судового рішення 14 травня 2015 року суд видав виконавчий лист № 444/2702/14-ц. 
 
Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області Чорного В. С. 
від 21 травня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47594810 з примусового виконання виконавчого листа № 444/2702/14-ц від 14 травня 
2015 року. 13 січня 2016 року державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника, яку направив на виконання до Жовківської центральної районної лікарні для проведення відповідних відрахувань із заробітної плати ОСОБА_1 . Незважаючи на регулярні відрахування із заробітної плати, 21 січня 2016 року державний виконавець склав акт опису й арешту майна № 47594810, а саме: житлового будинку загальною площею 75,5 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 04 листопада 2004 року державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О. Я., зареєстрованим у реєстрі за № 1-3632.
 
16 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ОСОБА_7 . Відповідно до звіту про оцінку майна від 22 квітня 2016 року, вартість житлового будинку становить 565 785,00 грн без урахування ПДВ. 
 
Зважаючи на те, що вартість належного боржникові нерухомого майна, перевищує суму стягнення за виконавчим листом № 444/2702/14-ц, складений державним виконавцем акт опису і арешту майна від 21 січня 2016 року суперечить частині третій статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки арешт має накладатися на майно боржника у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
 
18 серпня 2016 року електронні торги з реалізації спірного житлового будинку за стартовою ціною 565 785,00 грн не відбулись, у зв`язку з чим 15 вересня 2016 року державним виконавцем проведено уцінку квартири на 29 процентів та визначено її вартість у розмірі 401 707,35 грн. Другі електронні торги, призначені на 
13 жовтня 2016 року, також не відбулися, наслідком чого стала повторна уцінка майна на 20 процентів. Згідно з актом про уцінку майна від 21 листопада 
2016 року вартість майна після другої уцінки (70 процентів початкової вартості) становила 396 049,50 грн.
 
Відповідно до протоколу № 220905 проведення електронних торгів від 16 грудня 2016 року, переможцем третіх електронних торги з реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_1 - житлового будинку загальною площею 
75,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , які відбулися 14 грудня 2016 року, визначено 
ОСОБА_6 , з ціновою пропозицією 396 049,50 грн.
 
03 січня 2017 року державним виконавцем складений акт про реалізацію арештованого майна, а саме житлового будинку загальною площею 75,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом його продажу на електронних торгах. 
 
11 січня 2017 року приватний нотаріус Головач О. Р. на підставі акта державного виконавця про реалізацію арештованого майна видав ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок.
 
Посилаючись на те, що електронні торги з реалізації арештованого майна були проведені з порушенням положень статей 14, 28, 48, 57 Закону України «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року 
№ 2831/5 (далі - Порядок реалізації арештованого майна № 2831/5), оскільки державний виконавець не отримав попереднього дозволу органу опіки та піклування на передачу на реалізацію належного боржникові нерухомого майна, право користування яким мають малолітні ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до позбавлення їх права на користування спірним житлом, а також не залучив до проведення виконавчих дій представників органу опіки та піклування, інших органів та установ з метою захисту інтересів малолітніх дітей. Ні державний виконавець, ні організатор електронних торгів (ДП «Сетам») не повідомили ОСОБА_1 про накладення арешту на майно боржника та проведення його оцінки, що позбавило її можливості оскаржити до суду відповідні постанови державного виконавця та істотно виплинуло на результат проведених торгів, оскільки будинок був проданий за суттєво заниженою ціною. Крім того, на торги, що відбулися 
14 грудня 2016 року, арештоване майно боржника передано без його попередньої оцінки ураховуючи, що на час їх проведення сплив строк дії звіту про оцінку майна від 22 квітня 2016 року, складеного оцінювачем ОСОБА_7 . При цьому на момент проведення торгів з реалізації арештованого майна, ДП «Сетам» керувалося Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 
від 22 грудня 2015 року № 2710/5 (далі - Порядок реалізації арештованого майна № 2710/5), який втратив чинність. 
 
Зауважили, що спірний житловий будинок реалізовано з торгів за ціною 376 247,02 грн, однак державним виконавцем не повернуто боржникові різницю коштів між вартістю реалізованого майна та сумою коштів, що підлягали стягненню на користь стягувача у виконавчому провадженні.
 
Посилаючись на наведене, позивачі просили визнати недійсними: електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 75,5 кв. м з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , проведені ДП «Сетам» 14 грудня 2016 року; протокол про проведення електронних торгів від 16 грудня 2016 року № 220905; акт про реалізацію арештованого майна 
від 03 січня 2017 року; свідоцтво про право власності ОСОБА_6 на зазначений житловий будинок; а також скасувати рішення приватного нотаріуса Головача О. Р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок загальною площею 75,5 кв. м з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 від 11 січня 2017 року.
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій 
 
Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відмовлено. 
 
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 20 березня 2017 року щодо накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що торги з реалізації арештованого нерухомого майна проведені відповідно до вимог чинного законодавства, належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для визнання їх недійсними позивачі не надали. Спростовуючи доводи позивачів про неправомірність дій державного виконавця щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника при регулярних відрахуваннях із заробітної плати  ОСОБА_1  на виконання постанови державного виконавця від 13 січня 2016 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника, суд зазначив, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, при цьому черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається виконавцем. Зважаючи на те, що на момент передачі майна боржника на реалізацію не сплив шестимісячний строку з моменту проведення звіту про оцінку майна від 22 квітня 2016 року, сам по собі факт закінчення такого строку на дату проведення третього етапу електронних торгів (14 грудня 2016 року) не свідчить про недійсність оспорюваних електронних торгів, оскільки на час передачі спірного будинку на реалізацію цей звіт був чинним. Суд зауважив, що у Законі України «Про виконавче провадження», у редакції Закону № 1404-VIII, який набрав чинності 
з 05 жовтня 2016 року, законодавець уточнив аналогічне положення Закону у редакції 1999 року щодо дійсності звіту про оцінку майна у виконавчому провадженні, доповнивши його наступним положенням: «якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться» (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону № 1404-VIII).
 
Щодо посилань позивачів на те, що боржник не була належним чином повідомлена про факт передачі належного майна на примусову реалізацію та початкову ціну продажу майна, як підставу визнання недійсними проведених електронних торгів, суд вказав, що відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постановах від 16 березня 2016 року у справі 
№ 6-323цс16 та від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2677цс16, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення торгів не може бути підставою для визнання їх недійсними, без встановлення судами наявності порушень законних прав та інтересів особи (боржника), які могли вплинути на результат оспорюваних торгів.
 
Відхиляючи аргументи позивачів щодо проведення електронних торгів відповідно до Порядку реалізації арештованого майна № 2710/5, який втратив чинність, суд виходив із того, що 27 липня 2016 року в Системі опубліковано інформаційне повідомлення про проведення електронних торгів за лотом № 162440 (спірний житловий будинок), розділ Системи «Порядок та умови» містив чітке визначення, що електронні торги відбуваються відповідно до Порядку реалізації арештованого майна № 2710/5 шляхом проведення електронних торгів. Оскільки згідно з пунктом 1 розділу ІІ цього Порядку датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги, тобто 27 липня 2016 року, при проведенні електронних торгів торгів ДП «СЕТАМ» правильно керувався Порядком реалізації арештованого майна № 2710/5, чинним на момент їх проведення.
 
Зважаючи на те, що Закон України «Про охорону дитинства» та Закон України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» містять положення про захист прав дітей на стадії укладання договорів щодо розпорядження майном, порядок виконання рішення суду та діяльність державної виконавчої служби не підпадають під дію зазначених законів, тому доводи позивачів щодо необхідності отримання державним виконавцем попереднього дозволу органу опіки та піклування на передачу на примусову реалізацію належного боржникові житлового будинку, у якому мають зареєстроване місце проживання малолітні діти:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є необґрунтованими. 
 
Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання недійснимипротоколу проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, протоколу проведення електронних торгів, акта про реалізацію арештованого майна, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на спірний будинок за ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив з того, що вони є похідними від вимоги про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника, а тому також задоволенню не підлягають.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , залишено без задоволення, рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 вересня 2018 року залишено без змін. 
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. Доводи апеляційної скарги в частині, що стосується посилань на порушення державним виконавцем процедури уцінки майна, апеляційним судом не розглядаються, оскільки з таких підстав позивачі позов не заявляли, а тому зазначені обставини не були предметом перевірки у суді першої інстанції. 
 
Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи 
 
У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітніх дітей: 
 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у якій заявникипросили скасувати рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 вересня 
2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення їх позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди не надали належної оцінки основній підставі, на яку позивачі посилалися заявляючи вимоги про визнання недійсними торгів з реалізації арештованого майна - житлового будинку загальною площею 75,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , а саме тому, що державним виконавцем було передано на примусову реалізацію належне боржнику ОСОБА_1 нерухоме майно, без попереднього дозволу органу опіки та піклування. У зазначеному аспекті, помилковими є висновки судів про те, що чинним законодавством передбачено обов'язок отримання попередньої згоди органу опіки піклування для вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, лише батьками. Частиною четвертою статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей» передбачено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Аналогічне положення міститься у пункті 28 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 та у підпункті 6 пункту 3 Розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна № 2710/5. Недотримання зазначених вимог слід розцінювати як вчинення правочину з порушенням вимог статті 203 ЦК України. 
 
В оцінці обгрунтованості заявлених позивачами вимог про визнання недійсними торгів з реалізації арештованого майна, суди залишили поза увагою і факт того, що ОСОБА_1 не була повідомлена про передачу належного їй майна на електронні торги, їх хід, оцінку та уцінку майна, що призвело до неможливості боржника своєчасно скористатися правом на оскарження дій державного виконавця до призначення прилюдних торгів. Відповідно до рецензії № 13-1289 на звіт про оцінку нерухомого майна від 29 травня 2017 року, звіт містить значні недоліки та не в повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, що вплинули на визначення вартості майна, а тому не може використовуватися за призначенням. Стягнення на арештоване майно здійснювалося лише в межах суми 150 900,00 грн, а тому решта суми з продажу повинна бути повернута їй після вирахування виконавчого збору та інших витрат, однак недостовірність оцінки майна та неможливість вплинути на її результати призвела до порушення прав боржника, а тому найбільш ефективним способом захисту прав позивачів у спірних правовідносинах є визнання таких прилюдних торгів недійсними. 
 
Суди безпідставно не взяли до уваги її аргументи про те, що державним виконавцем незаконно проведено уцінки спірного житлового будинку, зокрема 
15 вересня 2016 року - на 29 процентів, 28 жовтня 2016 року - на 20 процентів, 21 листопада 2016 року - на 30 процентів. Згідно з Порядком реалізації арештованого майна № 2710/5, який втратив чинність 05 жовтня 2016 року, у разі якщо електронні торги не відбулися, нереалізоване майно (лот) підлягає уцінці (повторній уцінці). Проте відповідно до Порядку реалізації арештованого майна 
№ 2831/5, чинного на момент проведення торгів, організатор повинен був виставити нерухоме майно за ціною, що становить 85 процентів від його стартової ціни продажу. Зазначені порушення порядку визначення ціни продажу лота - житлового будинку  АДРЕСА_1 , призвели до порушення прав та інтересів позивача 
ОСОБА_1 , оскільки унеможливили проведення його належної оцінки та продаж будинку за вищою ціною. 
 
Неправильним застосуванням судами норм матеріального права є також не врахування при вирішенні спору положень частини п`ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент проведення оцінки майна та його передачі на електронні торги), відповідно до якої звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Верховний Суд України у постановах від 24 жовтня 2012 року № 6-116цс12, від 01 жовтня 2014 року № 6-147цс14, від 24 грудня 2014 року № 6-205цс14, від 28 січня 
2015 року № 6-227цс14, від 15 квітня 2015 року № 6-42цс15 виклав правовий висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням частини п`ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» та підставою для визнання таких торгів недійсними. 
 
У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ДП «Сетам», у якому відповідач просив відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є обгрунтованими, ухвалені на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судами у судових засіданнях і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а оскаржувані судові рішення містять вичерпні висновки, що ґрунтуються на підставі достовірних доказів. ДП «Сетам» проведено електронні торги з реалізації арештованого майна - житлового будинку загальною площею 75,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (за номером лоту № 184351). Торги відбувалися з 14 грудня 2016 року по 
16 грудня 2016 року, за наслідками їх проведення складено протокол про проведення електронних торгів № 220905, в якому переможцем торгів став Учасник № 2, який запропонував за майно найвищу ціну - 396 049,50 грн. Вказані торги проводилися відповідно до Порядку реалізації арештованого майна 
№ 2710/5. Зазначеним обставинам передувало виконання державним виконавцем приписів Закону України «Про виконавче провадження» в частині проведення оцінки арештованого нерухомого майна боржника. На час передачі майна на реалізацію (27 липня 2016 року), звіт про оцінку майна був чинним і спеціальними нормативними актами, які встановлюють порядок реалізації арештованого майна, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна № 2710/5, не встановлено обов`язку організатора торгів чи державного виконавця, після передачі майна на реалізацію, знімати вказане майно з реалізації у зв`язку із втратою чинності звіту про оцінку майна. Більш того, положення Порядку реалізації арештованого майна № 2710/5 містять норму, яка прямо встановлює відсутність у організатора торгів обов'язку перевіряти документи на відповідність вимогам законодавства, в тому числі і звіту про оцінку майна. 
 
Доводи заявників про порушення процедури уцінки майна не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки, по-перше, такою підставою позивачі вимоги про визнання недійсними торгів з реалізації арештованого майна не обгрунтовували, тому дане питання не було предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору, а по-друге, уцінка майна відбувалася відповідно до Порядку реалізації арештованого майна № 2710/5, а інформацію про її проведення було внесено до Системи 21 вересня 2016 року.
 
У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив представника 
ОСОБА_6 - ОСОБА_9 на касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітніх дітей:  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
ОСОБА_5 , який не може бути урахований при вирішенні касаційної скарги по суті, зважаючи на відсутність доказів направлення його копії усім учасникам справи, а саме відсутність доказів направлення копії такого позивачу 
ОСОБА_1 та відповідачу ДП «Сетам». За наведених обставин не підлягає вирішенню і заявлене у зазначеному відзиві на касаційну скаргу клопотання про відшкодування ОСОБА_6 судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката за підготовку відзиву на касаційну скаргу. 
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу з місцевого суду.
 
Матеріали справи надійшли до Верховного Суду у листопаді 2019 року.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Установлені судами фактичні обставини справи
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 15 січня 2015 року у справі № 444/2702/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2015 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 149 000,00 грн, а також судові втрати у розмірі 1 490,00 грн. На виконання зазначеного судового рішення, 14 травня 2015 року Жовківським районним судом Львівської області виданий виконавчий лист 
№ 444/2702/14-ц. 
 
Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області Чорного В. С. 
від 21 травня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47594810 з примусового виконання виконавчого листа № 444/2702/14-ц. 
 
Того ж дня, 21 травня 2015 року державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою наклав арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення 150 490,00 грн. 
 
13 січня 2016 року державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника, яку направив на виконання до Жовківської центральної районної лікарні для проведення відповідних відрахувань із заробітної плати ОСОБА_1 
 
21 січня 2016 року державний виконавець склав акт опису й арешту належного боржникові ОСОБА_1 майна - житлового будинку, що складається з коридору, кухні, кладової, двох тамбурів, двох житлових кімнат, загальною площею 75,5 кв. м, житловою площею 37,6 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Згідно з повідомленням Жовківської центральної районної лікарні від 08 квітня 2016 року № 459/01-09, протягом січня-березня 2016 року, на виконання виконавчого листа від 14 травня 2015 року № 444/2702/14-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 , із заробітної плати ОСОБА_1 відраховано 877,01 грн, з них: січень 2016 року - 598,35 грн; лютий 2016 року - 38,76 грн; березень 2016 року - 239,90 грн. 
 
Зважаючи на те, що при проведенні виконавчих дій виявлено майно боржника, а саме: житловий будинок, загальною площею 75,5 кв. м, житловою площею 
37,6 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 16 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ОСОБА_7 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа 
від 14 травня 2015 року № 444/2702/14-ц. 
 
Відповідно до висновку про вартість об`єкту оцінки, дата оцінки - 22 квітня 
2016 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 , ринкова вартість житлового будинку загальною площею 75,5 кв. м з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , станом на дату оцінки становить 565 785,00 грн.  
 
03 червня 2016 року державний виконавець Чорний В. С., відповідно до частини третьої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», направив на адресу боржника та стягувача за вих. № 1705 копію звіту про оцінку майна при виконанні виконавчого провадження № 47594810. 
 
Станом на 01 липня 2016 року на адресу Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області не надходило повідомлень про оскарження звіту від 22 квітня 2016 року про оцінку житлового будинку загальною площею 75,5 кв. м з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .
 
Відповідно до заявки на реалізацію арештованого майна за вих. № В-8/2043 
від 01 липня 2016 року за підписом начальника Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Ач М. І. до Львівської філії ДП «СЕТАМ» передано на реалізацію житловий будинок загальною площею 75,5 кв. м з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , з визначеною початковою вартістю майна за експертною оцінкою - 
565 785,00 грн.
 
27 липня 2016 року Львівською філією ДП «СЕТАМ» опубліковано інформацію про арештоване майно (виконавче провадження № 47594810), Системою присвоєно лоту № 162440, призначено електронні торги на 16 серпня - 18 серпня 2016 року, початкова ціна продажу майна - 565 785,00 грн.
 
Згідно з протоколом № 191933 проведення електронних торгів від 18 серпня 
2016 року, торги за лотом № 162440 з реалізації житлового будинку загальною площею 75,5 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. 
 
Відповідно до акта про уцінку майна від 15 вересня 2016 року, здійсненої після перших електронних торгів державним виконавцем ОСОБА_10 вартість житлового будинку загальною площею 75,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 визначено у розмірі 401 707,35 грн (зменшено вартість на 29 процентів).
 
Згідно з протоколом № 204554 проведення електронних торгів від 13 жовтня 
2016 року, торги за лотом № 172448 з реалізації житлового будинку загальною площею 75,5 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів. 
 
Відповідно до акта про уцінку майна від 21 листопада 2016 року, складеного державним виконавцем Чорним В. С. після других електронних торгів, вартість житлового будинку загальною площею 75,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 після другої уцінки визначено у розмірі 396 049,50 грн (79 процентів). 
 
Відповідно до протоколу № 220905 проведення електронних торгів від 16 грудня 2016 року, переможцем третіх електронних торги з реалізації житлового будинку загальною площею 75,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , що проводилися 14 грудня - 16 грудня 2016 року, визначено ОСОБА_6 , за запропонованою ним найвищою ціновою пропозицією - 396 049,50 грн.
 
Згідно з актом державного виконавця про реалізацію арештованого майна 
від 03 січня 2017 року, затвердженого начальником Жовківський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, 14 грудня 2016 року організовано та проведено торги з реалізації арештованого майна (лот № 184351), а саме: житловий будинок загальною площею 75,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 . Житловий будинок загальною площею 75,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , придбав ОСОБА_6 , який повністю сплатив на депозитний рахунок Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області грошові кошти у розмірі 376 247,02 грн , згідно з протоколом № 220905 проведення електронних торгів від 16 грудня 2016 року. Комісія 
ДП «СЕТАМ» за проведення торгів становить 19 802,48 грн.
 
04 січня 2017 року державний виконавець Чорний В. С. виніс постанову 
про закінчення виконавчого провадження № 47594810 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
 
11 січня 2017 року приватний нотаріус Головач О. Р. на підставі акта державного виконавця про реалізацію арештованого майна видав ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на житловий будинок, загальною площею 75,5 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване у реєстроване у реєстрі за № 12.
 
Відповідно до відомостей Жовківського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області ДМС України 
від 15 лютого 2017 року № 194, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на лютий 2017 року зареєстровані: 
-           ОСОБА_1 (власник) з 29 серпня 1989 року;
-           ОСОБА_2 (син власника) з 24 травня 2005 року; 
-           ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (онука власника), 
з 29 травня 2015 року;
-           ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (онук власника), 
з 29 травня 2015 року;
-           ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (онука власника), 
з 29 липня 2015 року.
 
Згідно з рецензією № 13-1289 від 29 травня 2017 року на звіт про незалежну оцінку нерухомого майна - житлового будинку загальною площею 75,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складеного членами Експертної ради Українського товариства оцінювачів у Львівській області, що зареєстровані оцінювачами, висновок про вартість об`єкту оцінки від 24 квітня 2016 року, складений оцінювачем - суб`єктом господарської діяльності ФОП ОСОБА_7 , не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що виплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Установлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
З урахуванням зазначених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права; свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
 
Згідно з частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.
 
Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. 
 
Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
 
Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону.
 
Умови та порядок примусового виконання рішень судів на час виникнення спірних правовідносин визначалися Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (у редакції від 28 грудня 2015 року) та Порядком реалізації арештованого майна № 2710/5 (у редакції від 22 грудня 
2015 року), чинних на дату передачі майна на реалізацію. 
 
Відповідно до частин першої та сьомої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов`язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.
 
Згідно з частиною першою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.
 
Зважаючи на те, що за виконавчим провадженням № 47594810 з примусового виконання виконавчого листа № 444/2702/14-ц, виданого 14 травня 2015 року Жовківським районним судом Львівської області, сума стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 перевищувала десять розмірів мінімальної заробітної плати (150 490,00 грн), Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що державний виконавець мав визначені законом підстави для передачі належного боржнику нерухомого майна на примусову реалізацію. 
 
Відповідно до частини третьої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.
 
Частиною першою та п`ятою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.
 
Згідно з пунктом 1 розділу II Порядку реалізації арештованого майна № 2710/5, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження». Якщо строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги.
 
Електронні торги з реалізації майна боржника  ОСОБА_1 проводилися у період з 16 серпня 2016 року по 16 грудня 2016 року. Суди попередніх інстанцій правильно встановили, що на дату передачі майна на реалізацію (дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги) - 27 липня 
2016 року, звіт про оцінку майна, складений суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_7 22 квітня 2016 року, був чинним. 
 
Оскільки строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, твердження заявників про незаконність третього етапу електронних торгів, що проведений після спливу строку дії звіту про оцінку майна (22 жовтня 2016 року) є безпідставними.
 
Не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і посилання боржника на те, що вона була позбавлена можливості оскаржити звіт про оцінку майна у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», тоді як рецензією № 13-1289 від 29 травня 2017 року підтверджено, що такий звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, оскільки, як правильно встановили суди, ОСОБА_1 не доведено, що зазначене виплинуло на результати торгів, зокрема мало наслідком реалізацію арештованого майна боржника за заниженою ціною, що призвело до порушення її прав і законних інтересів. 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 акцентували увагу на тому, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки порушенням державним виконавцем вимог Порядку реалізації арештованого майна № 2710/5 щодо не отримання ним дозволу органу опіки та піклування на відчуження житла, право користування яким мають малолітні:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є онуками власника житлового приміщення - ОСОБА_1 .
 
Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
 
Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
 
Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.
 
Норми статті 177 СК України, статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачають необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, що спрямовано на захист майнових прав дітей. 
 
Наведене узгоджується також зі змістом Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 
від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція з організації примусового виконання рішень), пунктом 28 розділу VIII якої передбачено у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.
 
Разом з тим, підставою для визнання недійсним правочину щодо майна, право на яке має дитина, за позовом його батьків є не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору, а порушення в результаті його укладення майнових прав дитини.
 
Відповідно до частини першої статті 176 СК України батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток.
 
Таким чином, системний аналіз наведених норм свідчить про те, що: дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків; сама по собі відсутність попереднього дозволу органу опіки та піклування не є безумовною підставою для визнання недійсним правочину щодо нерухомого майна, право користування яким мають діти.
 
Судами встановлено, що реєстрація малолітніх: ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спірному житловому приміщенні, належному на праві власності їх бабі, відбулася після початку вчинення державним виконавцем підготовчих дій з метою реалізації арештованого майна у примусовому порядку, а реєстрація малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - після передачі зазначеного майна на реалізацію, що може свідчити про те, що неповнолітні діти були зареєстровані власником такого майна з метою утруднення виконання судового рішення про стягнення заборгованості. 
 
Матеріали справи не містять доказів того, що боржник ОСОБА_1 повідомляла державного виконавця про факт реєстрації у належному їй житловому будинку малолітніх онуків. Тобто, на момент вчинення державним виконавцем підготовчих дій щодо передачі арештованого майна боржника на примусову реалізацію у державного виконавця були відсутні відомості про те, що у спірному житловому будинку зареєстровані малолітні особи. 
 
Наведене, у свою чергу, не дає підстав для висновку про порушення державним виконавцем пункту 28 розділу VIIIІнструкції з організації примусового виконання рішень.
 
Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що зміна власника житлового будинку порушує права малолітніх осіб на проживання у ньому. Будь-яких відомостей про втручання у права осіб, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судами не установлено. 
 
Верховний Суд зауважує, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів, що відповідає висновками, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). 
 
Порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, а тому переглядаючи законність та обгрунтованість оскаржуваних судових рішень, суд касаційної інстанції, діючи у межах повноважень визначених статтею 400 України, не вправі здійснювати переоцінку доказів.
 
Позивачі, як на підставу заявлених ними вимог про визнання недійсними електронних торгів, не посилалися на незаконність проведення державним виконавцем уцінки спірного житлового будинку, і зазначені обставини судами попередній інстанцій не перевірялися, а тому Верховний Суд не перевіряє у цій частині доводи касаційної скарги. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . 
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
 
Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 вересня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року залишити без змін. 
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Г. І. Усик
І. Ю. Гулейков
О. В. Ступак