Ухвала
Іменем України 
24 травня 2021 року
м. Київ
справа № 334/186/21
провадження № 51- 2562 ска 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2021 року,
встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про перегляд в касаційному порядку зазначених судових рішень, просить відкрити касаційне провадження, скасувати постанову суду першої інстанції, яка залишена без змін постановою судді апеляційного суду. 
При цьому ОСОБА_4 вважає рішення судів першої і апеляційної інстанції незаконними у зв`язку з порушенням положень ч.6 ст.3, ч.2 ст.53 Кримінального кодексу України (далі – КК), практики Європейського суду з прав людини, положень ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних  свобод, ч.1 ст.130, ч.1 ст.251, статей 255, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), статей 7, 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), статей 19, 63, 129 Конституції України, ч.2 ст.19, ст.20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАСУ), судової практики Касаційного адміністративного суду Верховного Суду.
Постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами.
Постановою судді Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2021 року постанова судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2021 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках — на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року №26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення від 28 травня 1985 року в справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства», пункт 96 Рішення від 13 лютого 2001 року в справі «Кромбах проти Франції»).
При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року в справі «Мельник проти України» (заява №23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
У КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (частина друга, десята статті 294).
Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративне правопорушення, встановлене у ст. 294 цього Кодексу, відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
З урахуванням наведеного, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2021 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                      ОСОБА_3