Номер провадження: 33/813/716/21 
Номер справи місцевого суду: 947/8075/21
Головуючий у першій інстанції Борщов І.О.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М., 
за участю:
секретаря Хухрова С.В.,
правопорушника ОСОБА_1 ,
захисника – адвоката Богомолової І.Г.,
водія ОСОБА_2 ,
розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2021 року про притягнення  ОСОБА_1 ,до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень. 
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1  20.01.2021, близько 09:00, керуючи транспортним засобом Honda CR-V, державний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Толбухіна в м.Одесі, на перехресті пл.Толбухіна та вул.Краснова, в порушення п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР) під час початку руху та при зміні напрямку руху, а саме: перестроюванні на іншу смугу, не врахувала дорожньої обстановки, не впевнилася в безпеці свого маневру та, створивши перешкоду для руху транспортному засобу Nissan Versa, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався без зміни напрямку руху в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтися, допустила зіткнення з цим автомобілем. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 

Не погоджуючись із вказаною постановою, 30.04.2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про   адміністративні правопорушення  є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування  обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення   виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень,   запобігання   правопорушенням, виховання   громадян   у   дусі   додержання   законів,  зміцнення законності.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що правопорушник  ОСОБА_1  20.01.2021, близько 09:00, керуючи транспортним засобом Honda CR-V, державний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Толбухіна в м.Одесі, на перехресті пл.Толбухіна та вул.Краснова, в порушення п.п.10.1, 10.3 ПДР під час початку руху та при зміні напрямку руху, а саме перестроюванні на іншу смугу, не врахувала дорожньої обстановки, не впевнилася в безпеці свого маневру та, створивши перешкоду для руху транспортному засобу Nissan Versa, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався без зміни напрямку руху в попутному напрямку по тій смузі, на яку мала намір перестроїтися ОСОБА_1 , у зв`язку з чим остання допустила зіткнення з цим автомобілем. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Одеський апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції за виключенням того, що правопорушник ОСОБА_1 допустила зіткнення з автомобілем Nissan Versa, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , оскільки зіткнення автомобілів допустила саме ОСОБА_2 , за що була притягнута до адміністративної відповідальності постановою Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2021 року по ст. 124 КУпАП (а.с.78).
Разом з тим, відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним порушенням вказаної норми матеріального права є порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Тобто правопорушенням по даній нормі матеріального права є саме порушення учасниками дорожнього руху ПДР, а не допуск зіткнення з іншим автомобілем.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 мається склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, і та обставина, що до зіткнення вищевказаних автомобілів фактично призвели неправомірні дії водія ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем Nissan Versa, державний знак НОМЕР_2 , не може свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, оскільки порушення нею п.п.10.1, 10.3 ПДР спричинили наслідки у вигляді пошкодження транспортних засобів, Honda CR-V, державний знак НОМЕР_1 , під її керуванням, а також транспортного засобу Nissan Versa, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Що стосується порушень водієм ОСОБА_1 п.10.1 та п. 10.3 ПДР, то апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, який дійшов однозначного висновку про порушення ОСОБА_1 вказаних пунктів ПДР.
Так, п. 10.1 ПДР зазначає, що перед початком руху, перестроюванням і будь-якою зміною напрямку руху водій повинен впевнитись, що це буде безпечним і не надасть перешкоди або безпеки іншим учасникам руху.
П. 10.3 ПДР зазначає, що при перестроюванні водій повинен надати дорогу транспортним засобам, які рухаються в попутному напрямку по тій полосі, на яку він має намір перестроїтись.

В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 своєї вини у порушенні вказаних пунктів ПДР не визнала і зазначила, що 20.01.2021 близько 09:00, вона, керуючи транспортним засобом Honda CR-V, державний знак НОМЕР_1 , рухалася по вул.Толбухіна в м.Одесі та виїхала на перехрестя пл.Толбухіна та вул.Краснова в крайній правій смузі для руху та зупинилася, щоб пропустити транспортні засоби, які рухалися по пл.Толбухіна. Позаду неї у сусідній смузі ліворуч рухався автомобіль Nissan Versa, державний знак НОМЕР_2 , водій якого почав рух та допустив зіткнення з задньою лівою частиною її автомобіля.
Однак, вказані показання правопорушника ОСОБА_1 не в повній мірі відповідають фактичним обставинами справи.
Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 22.06.2021 року за участю правопорушника ОСОБА_1 , її захисника – адвоката Богомолової І.Г., водія ОСОБА_2 , головуючого у справі судді Сегеди С.М. і секретаря судового засідання Хухрова С.В. були переглянуті відеозаписи скоєної ДТП, які маються на відеодиску (а.с.26), та із якого чітко вбачається, що автомобіль Nissan Versa, державний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , рухаючись із вул. Толбухіна, зупинився першим в полосі для продовження руху по кругу пл.. Толбухіна в м. Одесі, позаду зупинився вантажний автомобіль.
Після цього, транспортний засіб Honda CR-V, державний знак НОМЕР_1 , яким керувала правопорушник ОСОБА_1 , також рухаючись із вул.Толбухіна в м.Одесі, однак по крайній правій полосі, виїхав на перехрестя пл.. Толбухіна та вул.Краснова. Вказаний автомобіль змінив напрямок руху, перестроївшись із крайньої правої полоси руху в ліву, таким чином, що цей автомобіль став під кутом попереду автомобіля Nissan Versa, державний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , і зупинився, чим перешкодив рух автомобілю Nissan Versa, державний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , по своїй полосі дорожнього руху.

Та обставина, що після початку руху, автомобіль Nissan Versa, державний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , своєю передньою частиною врізався в задню частину Honda CR-V, державний знак НОМЕР_1 , яким керувала правопорушник ОСОБА_1 , не виключає вини останньої в порушенні п.10.1 та 10.3 ПДР, що призвело до пошкодження транспортних засобів, і як наслідок – в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові дійшов аналогічного висновку, обґрунтовано не взявши за основу постанови Висновку автотехнічного експертного дослідження №176-03/21 від 31.03.2021, яке проведено за ініціативою правопорушника ОСОБА_1 (а.с.68-76).

З огляду на викладене, є безпідставними доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 , в яких вона наполягала про відсутність в її діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Barbera, MessegueandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146), який встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи. 
ОСОБА_1 також вказувала, що на схемі ДТП, на якій відсутні відомості про взаємне розташування транспортних засобів під час зіткнення, підписана тільки одним із учасників ДТП; пояснення ОСОБА_2 суперечать дослідженню експерта; крім того в поясненнях ОСОБА_2 від 20.01.2021 року та від 04.03.2021 року містяться суперечності та розбіжності, адже згідно запису із камери зовнішнього відеоспостереження за її лічильником (стоп-кадри №№ 3, 4, 5, 6) вбачається, що саме автомобіль Nissan Versa, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , розпочинає та продовжує рух в напрямку автомобіля Honda CR-V, державний знак НОМЕР_1 , яким керувала правопорушник ОСОБА_1 , який стоїть перед перехрестям.
Зазначені її доводи також спростовуються відеозаписом ДТП, який був оглянутий в суді апеляційної інстанції.
Заперечуючи проти оскаржуваної постанови суду, ОСОБА_1 також зазначала, що інспектором поліції були порушені її права, передбачені ст.268 КУпАП, а саме їй не було надані для ознайомлення всі матеріали справи; не було забезпечено її право на користування юридичною допомогою, що на думку ОСОБА_1 свідчить про відсутність в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, також є безпідставними і повністю спростовані оскаржуваною постановою суду.
Також слід зазначити, що доводи ОСОБА_1 про те, що її права на захист були порушені, також не відповідають дійсності, оскільки згідно повідомлень на адресу ОСОБА_1 про запрошення до Управління патрульної поліції в Одеській області після проведення розшукових заходів (а.с.5), а також з тексту протоколу про адміністративне правопорушення, отримання яких ОСОБА_1 не заперечує, працівниками поліції були їй роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, якими вона під час оформлення матеріалів справи не скористалася, а запросила адвоката лише після направлення матеріалів справи до суду першої інстанції. 
Таким чином, право ОСОБА_1 на захист було в повній мірі реалізовано як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції. , оскільки ОСОБА_1 їй були роз`ясненні відповідні права, вона мала можливість ознайомитися з матеріалами справи і підготувати відповідні клопотання, провести експертизу, та була представлена професійним адвокатом під час розгляду справи в суді.

Також суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що доводи ОСОБА_1 про те, що на схемі місця ДТП відсутні взаємні розташування транспортних засобів під час зіткнення та те, що схема підписана лише одним учасником пригоди, не свідчить про невинуватість ОСОБА_1 та про недопустимість доказу, оскільки і ОСОБА_1 і потерпіла ОСОБА_2 залишили місце ДТП, а лише згодом ОСОБА_2 повернулася та викликала працівників поліції, які склали схему місця пригоди. Ці обставини не заперечують а ні ОСОБА_1 , а ні ОСОБА_2 . У схемі також зафіксовані локалізація і характер механічних пошкоджень автомобіля Nissan Versa, які відповідають відеозаписам з камер зовнішнього спостереження.
Крім того, факт притягнення водія автомобіля Nissan Versa – ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та закриття провадження щодо водія ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, не нівелює провину ОСОБА_1 у порушенні нею в даній ситуації ПДР і не свідчить про її невинуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 

Підсумовуючи викладене, слід дійти висновку про те, що суд першої інстанції правильно і обґрунтовано зазначив, що саме самовпевнені, неуважні та необережні дії водія автомобіля Honda CR-V, державний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 призвели до наслідків у виді пошкодження транспортних засобів.
При цьому апеляційний суд також зазначає, що і неправомірні дії водія ОСОБА_2 також призвели до наслідків у виді пошкодження транспортних засобів, за що вона притягнута до адміністративної відповідальності постановою Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2021 року по ст.. 124 КУпАП (а.с.78).

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 254, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд ,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 25.06.2021 року.
Суддя Одеського апеляційного суду                                (підпис)        С.М. Сегеда