ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1248/21 Справа № 203/2577/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , 
на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року
по справі за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до приватного підприємства приватної фірми «Жоржина», державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сакалюка Сергія Георгійовича, ОСОБА_1 , третя особа – приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко Світлана Анатоліївна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИЛА:
В липні 2019 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до приватного підприємства приватної фірми «Жоржина», державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сакалюка Сергія Георгійовича, ОСОБА_1 , третя особа – приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко Світлана Анатоліївна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу.
Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року позов Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до приватного підприємства приватної фірми «Жоржина», державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сакалюка Сергія Георгійовича, ОСОБА_1 , третя особа – приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко Світлана Анатоліївна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу — задоволено.
Скасовано рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сакалюка Сергія Георгійовича (індексний номер – 30682777 від 28 липня 2016 року) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з проведення за приватним підприємством приватною фірмою «Жоржина» державної реєстрації права приватної власності на нежитлову будівлю (приміщення), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 985033912101, номер запису про право власності – 15633779 від 25 липня 2016 року).
Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлового приміщення від 29 липня 2016 року, укладений між приватним підприємством приватною фірмою «Жоржина» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кононенко Світланою Анатоліївною, зареєстрований у реєстрі за №833.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлового приміщення від 29 липня 2016 року, укладений між приватним підприємством приватною фірмою «Жоржина» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кононенко Світланою Анатоліївною, зареєстрований у реєстрі за №834.
Стягнуто з приватного підприємства приватної фірми «Жоржина» на користь прокуратури Дніпропетровської області компенсацію судових витрат у сумі 1 921,00 грн.
Стягнуто з державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сакалюка Сергія Георгійовича на користь прокуратури Дніпропетровської області компенсацію судових витрат у сумі 1 921,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області компенсацію судових витрат у сумі 1 921,00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року у справі №203/2577/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради.
У відзиві Дніпропетровська місцева прокуратура №2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року просить рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважають, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги Дніпропетровської місцевої прокуратура №2, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ПП ПФ «Жоржина» зареєструвало право власності на спірне нерухоме майно всупереч закону, що є підставою для скасування рішення про державну реєстрацію права власності. 
Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.
Судом першої інстанції було встановлено, що 14.03.2002 року між ТОВ «Монтажхімзахист-СУ241» та ПП ПФ «Жоржина» у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (приміщення), за яким останнє придбало двоповерховий спортивно-оздоровчий комплекс літ. А-2 загальною площею 397,0 м2 (1 – тамбур площею 5,1 м2, 2 – спортивна зала площею 165,3 м2, 3 – приміщення площею 28,1 м2, 4 – приміщення площею 5,1 м2, 5 – спортивна зала площею 165,3 м2, 6 – приміщення площею 28,1 м2), розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з договором зазначене майно належало ТОВ «Монтажхімзахист-СУ241» на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.1998, зареєстрованого Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації 03.09.1998 у реєстрову книгу за №18НФ-45. Договір від 14.03.2002 було укладено без подальшої державної реєстрації (а.с.24 – 26).
25 липня 2016 року державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сакалюк С.Г. за заявою ПП ПФ «Жоржина» зареєстрував право власності останнього на нежитловий будинок АДРЕСА_1 (рішення від 28.07.2016 з індексним №30682777, номер запису про право власності – 15633779). Реєстрація права була здійснена на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.2002 (а.с. 10).
29 липня 2016 року між ПП ПФ «Жоржина» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, за яким остання придбала Ѕ частину нежитлового приміщення, що в цілому складається із спортивно-оздоровчого комплексу літ. А-2, прибудови літ. а-2, прибудови літ. а1-2 загальною площею 397,0 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кононенко С.А. і зареєстрований у реєстрі за №833 (а.с.29, 30).
Того ж дня між ПП ПФ «Жоржина» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, за яким остання придбала другу половину спірного нежитлового приміщення. Договір був також посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кононенко С.А. і зареєстрований у реєстрі за №834 (а.с. 27, 28).
Дотепер земельна ділянка, на якій розташоване спірне нерухоме майно ані в користування, ані у власність жодній особі не передавалася (а.с. 42, 43, 157).
Згідно з частинами першою, другою статті 154 ЦК 1963 року коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає.
Отже, ч.ч.1,2 ст. 154 ЦК України (1963 року) визначає чітку процедуру укладення договору купівлі-продажу, і в момент укладення договору від 14.03.2002 року вона була дотримана учасниками правочину.
В Тимчасовому положенні, яке було введене в дію до прийняття Верховною радою України до набрання чинності законом України про державну реєстрацію прав на об`єкти нерухомого майна зазначено, що бюро технічної інвентаризації здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно.
Однак, дане Тимчасове положення є підзаконним нормативно-правовим актом, яке не може регламентувати дії власника, оскільки власник на власний розсуд обирає спосіб реєстрації свого майна, тобто або в той момент піти і здійснити реєстрацію в БТІ, або дочекатися поки набере чинності закон про державну реєстрацію прав на об`єкти нерухомого майна, що в свою чергу і було зроблено ПП ПФ “Жоржина”, тобто відповідач ПП ПФ “Жоржина” здійснило право реєстрації на об`єкт нерухомого майна, яке є предметом спору в 2016 році, саме в той період коли вже діяв спеціальний закон та крім цього на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.2002 року, який було укладено з дотриманням норм цивільного законодавства, яке діяло на той період часу та згідно якого набув права власності на нежитлову будівлю розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно п. 1 ч.1 ст. 2 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно .
Згідно ч.3 ст. 10 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних систем, документів/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.
Статтею 11 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. 
Відповідно до ч.ч. 1,2,5 ст. 24 зазначеного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першої цієї статті, заборонена.
Між тим, на момент подання документів про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю (приміщення), що розташована у АДРЕСА_1 не існувало жодних підстав для відмови у реєстрації права власності.
А тому, відсутні будь-які підстави для скасування рішення державного реєстратора та задоволення позовних вимог. 
При цьому, договір купівлі-продажу від 14.03.2002 року був укладений з дотриманням вимог чинного на той період часу цивільного законодавства, не оскаржувався, не скасований, не визнаний недійсним чи підробленим у встановленому законом порядку.
Отже, незаконність набуття ПП ПФ “Жоржина” права власності на спірне нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу на теперішній час не встановлено.
Щодо позовних вимог про визнання недійсним договорів купівлі-продажу 1/2 частки нежитлового приміщення №833, 834 від 29.07.2016 року, необхідно зазначити наступне.
Згідно оскаржуваних договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення від 29.07.2016 року, який посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області Кононенко С.А., спортивно-оздоровчий комплекс розташований за адресою: АДРЕСА_1 був проданий та сторонами договору купівлі-продажу нежитлового приміщення були — продавець ПП ПФ “Жоржина” та покупець ОСОБА_1 .
Тобто, позивач - Дніпропетровська місцева прокуратури № 2 в , яка звернулась до суду з позовом в інтересах Дніпровської міської ради, не є стороною у вказаному договорі купівлі-продажу нежитлового приміщення.
Відповідно до роз`яснень п.п.4,5,7 Постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року “Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними” встановлено, що судам відповідно до ст. 215 ЦК України, необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК (435-15) суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством,вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. 
Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого ст.ст. 215, 216 ЦК України.
Згідно висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014 року (провадження №6-140цс14), власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма ч. 1 ст. 216 ЦК України е може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним.
Виходячи з викладеного, незаконність набуття за ПП ПФ “Жоржина” права власності на спірне нежитлове приміщення у встановленому законом порядку не встановлена, та на даний час не доведено підстави неправомірності, чи будь-якого порушення процедури реєстрації права власності у встановленому законом порядку за ПП ПФ “Жоржина”, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року необхідно скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до приватного підприємства приватної фірми «Жоржина», державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сакалюка Сергія Георгійовича, ОСОБА_1 , третя особа – приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко Світлана Анатоліївна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу — відмовити.
Стягнути з Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4322,25 грн.
Керуючись ст. ст. 367,374,376,382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — задовольнити.
Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року — скасувати.
В задоволенні позовних вимог Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до приватного підприємства приватної фірми «Жоржина», державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сакалюка Сергія Георгійовича,  ОСОБА_1 , третя особа – приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко Світлана Анатоліївна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу — відмовити.
Стягнути з Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 на користь  ОСОБА_1  судові витрати в розмірі 4322,25 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова