ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/562/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/919/19 Категорія: 301030000 	Позарецька С. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 квітня 2021 року                                                                м. Черкаси:
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Вініченко Б.Б., Гончар Н.І.	
секретар	Попова М.В.	

учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 (скаржник), 
третя особа - Регіональний сервісний центр МВС в Черкаській області, 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача та його представника адвоката Різник Ю.С. на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.12.2020 (повний текст складено 11.01.2021, суддя в суді першої інстанції Позарецька С.М.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Регіональний сервісний центр МВС в Черкаській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності на рухоме майно,

в с т а н о в и в :

у лютому 2019 року представник  ОСОБА_1  адвокат Мовчан О.М.звернувся до суду з позовом, яким просив визнати договір купівлі-продажу №7141/2016/191510 від 16.11.2016, укладений між ОСОБА_1 (в особі ОСОБА_3 ), який діяв на підставі довіреності, та ОСОБА_2 , недійсним; скасувати запис про право власності на автомобіль марки ISUZU NQR 70P, 2007 року випуску, зареєстрованого за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2017; визнати за позивачем право власності на автомобіль марки ISUZU NQR 70P, 2007 року випуску, рама № НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 . Також просить стягнути судові витрати та витрати на надання правової допомоги.
В обґрунтування вказано на те, що на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 26.10.2013 позивач є власником автомобіля марки ISUZU NQR 70P, 2007 року випуску, н/з НОМЕР_4 . 01.09.2016 позивач зверталася до Черкаського НДЕКЦ ІВС України про проведення експертного дослідження ТЗ з приводу зміни номерів агрегатів цього ТЗ. Відповідно до висновку від 01.09.2016 номери рами та шасі не змінювались. У послідуючому позивач дізналась про наявність кримінального провадження з приводу викрадення належного їй автомобіля, але про кримінальне правопорушення подано не нею, а новим власником ОСОБА_2 . Також стало відомо, що автомобіль без згоди позивача, як власника, на підставі договору купівлі-продажу №7141/2016/191510 від 16.11.2016 був переоформлений на іншу особу – ОСОБА_2 і має інший номерний знак НОМЕР_5 .
       18.07.2017 позивач звернулася до прокуратури м. Черкаси із заявою про кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 190 та ч.3 ст. 358 КК України. За її заявою внесені відомості до ЄРДР 10.08.2017 і відкрито кримінальне провадження за №12017251010006478. За результатами досудового розслідування вказаного кримінального провадження висновком експерта №1/1111 від 27.04.2018 встановлено факт підробки довіреності від 07.11.2016 на підставі якої діяв ОСОБА_3 від імені позивача в цій справі при підписанні договору купівлі-продажу №7141/2016/191510 від 16.11.2016.
Вказані фактичні обставини стали підставами для звернення з цим позовом до суду для захисту права власності позивача на спірний автомобіль.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.12.2020 позовні вимоги у справі задоволено частково – скасовано запис про право власності на автомобіль марки ISUZU NQR 70P, рама № НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №7141/2016/191510 від 16.11.2016. Визнано за ОСОБА_1 право власності на вказаний транспортний засіб, а в іншій частині позову – відмовлено. Суд виходив з того, що відсутність у позивача правовстановлюючого документа на її майно, а також невизнання відповідачем, який вважає себе добросовісним набувачем майна, факту належності спірного автомобіля позивачу, позбавляє її можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач та його представник адвокат Різник Ю.С. 12.02.2021 подали через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням залишити без задоволення позовні вимоги у справі. В обґрунтування вказано на те, що у справі відсутній предмет спору, у зв`язку з чим провадження підлягало до закриття, адже позивач не довела правовстановлюючим документом (свідоцтвом про реєстрацію автомобіля) наявності у неї права власності на спірний автомобіль. Адвокат Мовчан О.М. не був повноважний представляти позивача в цій справі, адже неналежно оформив відповідний ордер, отже суд мав залишити без розгляду позовну заяву. Суд застосував неефективний спосіб захисту прав позивача, так як позивач не порушує питання про витребування у відповідача належного їй майна, а правочин, який не вчинено, не може бути визнаний недійсним – постанова ВП ВС від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц. Позивач неправомірно розголосила дані досудового розслідування в кримінальному провадженні (витяг ЄРДР, висновок експерта, довіреність на купівлю-продаж автомобіля від 16.11.2016), оскільки слідчий не надавав дозволу на це, отже вказані докази отримані з грубим порушенням вимог КПК та ЦПК України та не можуть бути використані при вирішенні спору в цій справі. Висновок експерта, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, є недопустимим доказом, адже його виготовлено не на виконання ухвали суду. Суд не залучив до участі в справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенову Г.В., яка посвідчувала довіреність позивача на ім`я ОСОБА_3 . Оскільки суд не визнавав недійсним договір купівлі-продажу від 16.11.2016, укладений між позивачем в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , отже підстав для скасування запису про право власності відповідача на автомобіль та визнання такого права за позивачем не було. Суд має повідомляти про розгляд цієї справи позивача, яка проживає в АРК Крим, шляхом публікації оголошення на веб-сайті.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 26.10.2013 центром ДАІ 0101 (оригінал у позивача відсутній), ОСОБА_1 є власником автомобіля марки ISUZU NQR 70P, 2007 року випуску, рама № НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 .
       01.09.2016 ОСОБА_1 звернулася до Центру 7141 із заявою №991198846 про проведення операції «Перереєстрація при втраті свідоцтва про реєстрацію» і надання платних послуг згідно постанови КМУ від 04.06.2007 №795 та наказу МВС України від 10.02.2012 №103. Цього ж дня працівниками Центру проведено технічний огляд ТЗ, про що складено акт та надано висновок експертного дослідження від 01.09.2016 №24/265/9904 про те, що номер двигуна НОМЕР_6 , номер рами (шасі) НОМЕР_1 , наданого на дослідження ТЗ, не змінювались.
На підставі заяви ОСОБА_1 до органів Національної поліції від 09.08.2017 до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України, за фактом того, що на початку лютого 2017 року ОСОБА_2 , шляхом шахрайських дій заволодів майном заявниці, чим завдало їй майнової шкоди у великих розмірах (кримінальне провадження №12017251010006478). Орган досудового розслідування Черкаський відділ поліції ГУ НП в Черкаській області.
     Відповідно до договору купівлі-продажу №7141/2016/191510 від 16.11.2016 Територіальним сервісним центром МВС 7141 РСЦ МВС в Черкаській області оформлено договір між ОСОБА_1 в особі ОСОБА_3 , який діє на підставі доручення продавця, про те, що вона продала, а ОСОБА_2 придбав транспортний засіб автомобіль марки ISUZU NQR 70P, 2007 року випуску, рама № НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , білого кольору, свідоцтво про реєстрацію САТ НОМЕР_7 , н\з НОМЕР_4 , зареєстрований за продавцем 26.10.2013 підрозділом МВС ВРЕР м. Сімферополь, Сімферопольського та Бахчисарайського районів. Вартість ТЗ становить 30000,00 грн.
               Крім того, 07.11.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. посвідчено довіреність про те, що ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_3 на здійснення ряду повноважень, в т.ч. з питань розпорядження, експлуатації та користування належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 автомобілем марки ISUZU NQR 70P, 2007 року випуску, рама № НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , білого кольору, н\з НОМЕР_4 , дата реєстрації 26.10.2013. Центром ДАІ 0101. Крім того, надані права щодо укладення договорів купівлі-продажу ТЗ, одержання належних ОСОБА_1 від відчуження ТЗ коштів тощо.
               Строк дії довіреності до 07.11.2017 без права передоручення повноважень третім особам.
             Відповідно до реєстраційної картки ТЗ 16.11.2016 проведена реєстрація ТЗ автомобілем марки ISUZU NQR 70P, 2007 року випуску, рама № НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , білого кольору (попередній знак НОМЕР_4 та свідоцтво НОМЕР_3 ) та видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_8 ОСОБА_2 , як власнику цього транспортного засобу н/з НОМЕР_5 . Перереєстрація відбулась на підставі договору КП, укладеного в ТСЦ №7141/2016/191510 від 16.11.2016.
             За даними МВС вказаний транспортний засіб перебуває у розшуку (угон), що підтверджується даними картки угону України. Постановка на облік відбулась 16.11.2016 00:00:00, Черкаський ВП ГУ НП в Черкаській області, кримінальне провадження №12016251010008976.
               Згідно скарги ОСОБА_2 від 31.07.2017 до прокуратури Черкаської області та даних листа заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури від 23.08.2017, 17.11.2016 до ЄРДР внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ч.3 ст.289 КК України і досудове розслідування здійснюється Черкаським ВП ГУ НП в Черкаській області. Кримінальне провадження порушене на підставі заяви ОСОБА_2 з приводу незаконного заволодіння (угон) спірного ТЗ.
               Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №1/1111 від 27.04.2018, складеного та наданого експертом ОСОБА_4 на підставі постанови слідчого Бойко А.С. у кримінальному провадженні №12017251010006478 від 10.08.2017, підпис та рукописний текст від імені ОСОБА_1 в графі: «Текст цієї довіреності перед підписанням прочитаний і погоджений мною. Підпис» у довіреності серії НВА 764285 від 07.11.2016 (посвідченої 07.11.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, номер у реєстрі нотаріальних дій 2672) виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою (особами). Вказано, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, про що наявний його підпис, а також він має кваліфікацію судового експерта з правом проведення почеркознавчої експертизи, вищу юридичну освіту, свідоцтво про підтвердження кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи.
       Позивач у справі стверджує про те, що відповідач набув прав на спірний автомобіль внаслідок протиправних дій осіб, які полягали у підробці її підпису на довіреності особи, яка продала відповідачу автомобіль. Вказані обставини, на її думку, свідчать про необхідність визнання недійсним відповідного договору купівлі-продажу автомобіля від 16.11.2016 (з якого виникло право власності відповідача на автомобіль), скасування запису про право власності відповідача на автомобіль та визнання за позивачем права власності на це майно.
       При цьому юридичний факт відсутності укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля за яким право власності на це майно виникло та було зареєстроване за відповідачем підтверджується висновком почеркознавчої експертизи №1/1111 від 27.04.2018 у кримінальному провадженні №12017251010006478 від 10.08.2017, що по суті скаржником у справі не оспорюється.
       Крім того, за правовим висновком ВС у постанові від 05.02.2020 у справі №461/3675/17 висновок судового експерта, підготовлений у кримінальному провадженні особою, яка є атестованим судовим експертом, відповідає положенням статті 102 ЦПК України та є допустимим доказом у цивільній справі, оскільки експертиза, проведена у кримінальному провадженні, містила інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні про правові наслідки застосування правочину, який містить підпис сторони з ознаками підроблення без її належного волевиявлення.
Скаржник у цій справі, заперечуючи проти висновку експерта по суті, не надав доказів на його спростування, не скористався правом на заявлення суду клопотання про призначення відповідної експертизи у цій справі. Отже, на думку апеляційного суду, висновок експерта №1/1111 від 27.04.2018 судом першої інстанції належно оцінений у сукупності з іншими доказами, а доводи скаржника про недопустимість такого доказу є помилковими.
У аспекті вищенаведеного, доводи скаржника про те, що позивач неправомірно розголосила дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, що, на його думку, свідчить про недопустимість відповідного доказу, також не можуть братися до уваги, адже у відповідному кримінальному провадженні позивач у цій справі є заявником та потерпілою особою, а обставини, встановлені при проведенні експертизи, стосуються предмету доказування в цій справі та сприяють захисту прав позивача, для чого до суду була подана позовна заява в цій цивільній справі.
Додатково суд вірно врахував, що відповідні докази були надані слідчим, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №12017251010006478 на клопотання адвоката позивача, про що ним зазначено у листі від 27.12.2019.
Таким чином фактичні обставини відсутності договору купівлі-продажу спірного автомобіля за яким право власності на це майно виникло та було зареєстроване за відповідачем є належним чином встановленим при судовому розгляді цієї справи.
Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами.
Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України та висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. 
При цьому, ВП ВС у постанові від 16.06.2020 у справі №145/2047/16 вказала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. 
Крім того, відповідно до п.8 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору;  не отримано акцепт стороною,  що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення  правочину  потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції в цій справі прийшов до вірного висновку про те, що позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу №7141/2016/191510 від 16.11.2016 не підлягають до задоволення, оскільки даний правочин фактично не був вчинений.
При апеляційному розгляді справи такі висновки суду скаржник під сумнів не ставить.
Далі, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). 
Під володінням розуміється юридично забезпечена можливість власника бути в безпосередньому фактичному зв`язку з річчю (матеріальний зв`язок власника з річчю). 
Користування — це можливість вилучення корисних властивостей речі для задоволення потреб власника чи інших осіб. 
Розпорядження - закріплена нормами права за власником можливість визначити долю належної йому речі шляхом знищення, відчуження або передачі її в тимчасове чи постійне володіння іншим особам.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У даному випадку право власності позивача у справі на спірний автомобіль підтверджується наявною у позивача копією свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (оригінал у позивача відсутній), відомості про ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу автомобіля марки ISUZU NQR 70P, зазначені у реєстраційній картці ТЗ, що надана до суду третьою особою, актом технічного огляду ТЗ від 01.09.2016, наданого позивачем. Крім того, під час розгляду справи встановлено факт втрати позивачем оригіналу вказаного свідоцтва про реєстрацію ТЗ, внаслідок чого вона зверталася 01.09.2016 до Центру 7141 із заявою про проведення відповідної перереєстрації саме з цієї причини. 
З позиції відповідача у справі слідує, що він є добросовісним набувачем спірного автомобіля внаслідок його продажу позивачем ОСОБА_1 .
З урахуванням наведеного суд констатує, що право власності позивача у справі на спірне майно не визнається відповідачем, який вважає себе його законним власником. Крім того, оригінал правовстановлюючого документа щодо права власності позивача на автомобіль відсутній та його поновлення у позасудовому порядку є неможливим у зв`язку з державною реєстрацією прав відповідача на спірний автомобіль, яка оскаржується у даній справі.
Таким чином за положеннями ст.392 ЦК України вказані обставини свідчать про необхідність визнання за позивачем права власності на спірне майно, яке оспорюється відповідачем у справі та яке не підтверджується належним чином правовстановлюючими документами у зв`язку із втратою їх оригіналів.
Одночасно слід урахувати, що доводи відповідача про наявність у нього права власності на майно ґрунтуються на неналежній підставі – договорі купівлі-продажу, який фактично не укладався.
Відповідно і державна реєстрація права власності на спірний автомобіль за відповідачем відбулася без належних правових підстав . 
Таким чином суд першої інстанції в цій справі прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль. 
При цьому не можна погодитися з посиланнями скаржника у справі про те, що суд застосував неефективний спосіб захисту прав позивача, так як позивач не порушує питання про витребування у відповідача належного їй майна, з урахуванням такого.
З позиції сторін у справі та пояснень їх представників, наданих суду, слідує, що спірний автомобіль весь час перебував у володінні позивача, з якого фактично ніколи не вибував. Тобто саме позивач є тим власником зазначеного майна, який має матеріальний зв`язок з ним, тобто здійснює таку складову права власності як володіння. 
Згідно вимог ст.ст.387, 388 ЦК України власник майна має право на його витребування у іншої особи (незаконного набувача чи добросовісного володільця), про що вказує скаржник у цій справі, у разі, якщо майно вибуло із його фактичного володіння, що за обставин цієї справи не мало місця. 
Також за правовим висновком ВП ВС від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 необхідною умовою для захисту права власної особи на майно шляхом застосування механізму віндикації (витребування з чужого володіння) є вибуття спірного майна з володіння позивача. Однак у даному випадку спірний автомобіль ніколи з володіння позивача не вибував – остання весь час мала можливість матеріального зв`язку з цим майном. Більш того, вказаний автомобіль і не перебуває у володінні ОСОБА_2 , оскільки його викрали наступного дня після укладення ним правочину, відповідно, неможливе витребування майна у неволодіючої ним особи.
Посилання скаржника на те, що суд не залучив до участі в справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенову Г.В., яка посвідчувала довіреність позивача на ім`я ОСОБА_3 , не свідчить про неправильне вирішення спору у справі судом, адже вказана обставина не впливає на з`ясування факту відсутності належної підстави для виникнення у відповідача права власності на майно (факт не укладення відповідного договору купівлі-продажу транспортного засобу).
Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що адвокат Мовчан О.М. не був повноважний представляти позивача в цій справі, адже неналежно оформив відповідний ордер, отже суд мав залишити без розгляду позовну заяву, так як дана обставина мала значення при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, а не при вирішенні спору по суті. 
При цьому у заяві позивача ОСОБА_1 , яка посвідчена приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Рій К.Ю., від 11.02.2020 (реєстр №127), остання зазначила, що всі факти, необхідні для повного та всебічного розгляду справи, викладені у позовній заяві; вважає, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми діями позбавили її права на спірний автомобіль; будь-яких доручень на продаж автомобіля вона не надавала та договорів купівлі-продажу цього ТЗ не підписувала; осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не знає і не спілкувалася з ними; у повному обсязі підтвердила повноваження свого адвоката Мовчана О.М. щодо її представництва в суді.
Крім того, ухвалою суду від 19.02.2020 у задоволенні заяви представника ОСОБА_5 про залишення позову без розгляду з вказаних вище підстав (відсутність повноважень у адвоката Мовчан О.М. на представництво інтересів позивача) відмовлено. 
Заперечення щодо цієї ухвали суду першої інстанції, яка не підлягає окремому апеляційному оскарженню, у порядку ч.2 ст.353 ЦПК України скаржником до апеляційної скарги на рішення суду не включено.
Посилання скаржника на те, що у справі відсутній предмет спору, у зв`язку з чим провадження підлягало до закриття, адже позивач не довела правовстановлюючим документом (свідоцтвом про реєстрацію автомобіля) наявності у неї права власності на спірний автомобіль, на увагу не заслуговує, право власності позивача, для захисту якого заявлено вимоги у цій справі, фактично не визнається та оспорюється відповідачем, отже відповідний спір мав місце.
Також ухвалою суду від 19.02.2020 було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Різника Ю.С. про закриття провадження по справі, на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України (відсутність предмета спору), а заперечення щодо цієї ухвали суду у порядку ч.2 ст.353 ЦПК України скаржником до апеляційної скарги на рішення суду не включалися.
Посилання скаржника на те, що суд мав повідомляти про розгляд цієї справи позивача, яка проживає в АРК Крим, шляхом публікації оголошення на веб-сайті, з урахуванням участі представника позивача в розгляді справи судом, що відповідає приписам ч.1 ст.58 ЦПК України, не свідчить про порушення судом першої інстанції порядку розгляду цієї справи.
При цьому, вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення надані суду третьою особою по справі представником Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області,колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задоволивши вимогу про скасування запису про право власності відповідача на автомобіль, застосував неефективний спосіб захисту порушеного права позивачки, оскільки чинним законодавством України не передбачено при визнанні судом чи набутті особою у власність автомобілю у інший законний спосіб скасування запису попереднього власника. Виконання рішення суду про визнання права власності за позивачкою на спірне рухоме майно є достатнім та ефективним способом захисту її порушених прав. 
Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду має бути змінено, із скасуванням в частині вирішення позовних вимог про скасування запису про право власності на автомобіль, при цьому позовні вимоги  ОСОБА_1  до ОСОБА_2   про скасування запису про право власності на автомобіль марки ISUZU NQR 70P, рама № НОМЕР_1 , VIN  НОМЕР_2 , зареєстрований за  ОСОБА_2  на підставі договору купівлі-продажу №7141/2016/191510 від 16.11.2016 мають бути залишені без задоволення за їх безпідставністю. У решті рішення суду має бути залишено без змін.
Відповідно до ст. 376  ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.12.2020 у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Регіональний сервісний центр МВС в Черкаській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності на рухоме майно – змінити, скасувавши в частині вирішення позовних вимог про скасування запису про право власності на автомобіль.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування запису про право власності на автомобіль марки ISUZU NQR 70P, 2007 року випуску, зареєстрованого за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2017, – залишити без задоволення.
У решті рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.12.2020 у даній справі – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 15.04.2021.

Суддя-доповідач                 

       Судді