Ухвала
 
15 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-5285/10
провадження № 61-8422св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2010 року у складі судді Порозової І. Ю. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2020 року у складі колегії суддів: Пєнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.
ВСТАНОВИВ:
У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2010 року накладено арешт на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2010 року залишено без змін.
У травні 2020 року ОСОБА_3 (особа, яка не брала участі у справі), звернулась з касаційною скаргою на судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій, посилаюсь на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано цивільну справу з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.
30 червня 2020 року до Верховного Суду надійшла витребовувана справа.
Колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі, виходячи з такого.
09 грудня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Обґрунтував ухвалу так:
- у практиці Верховного Суду України та Верховного Суду висловлювалися різні, зокрема взаємовиключні, підходи до застосування конструкції недійсності правочину з відступлення права вимоги за кредитним договором:
1) за допомогою конструкції «віртуальної» нікчемності, не визнаючи правочин про відступлення права вимоги недійсним, суд не застосовував умови цього правочину для регулювання відносин сторін (постанови Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15 і від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59цс15; постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18));
2) суд вважав, що правочин про відступлення права вимоги є правомірним (стаття 204 ЦК України) і без визнання його недійсним породжує відповідні юридичні наслідки (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 916/2286/16 (провадження № 12-199гс19); постанова Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16);
3) оскільки правочин про відступлення права вимоги за кредитним договором фізичній особі суперечить частині третій статті 512 і статті 1054 ЦК України, суд визнавав цей правочин недійсним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження                                     № 14-16цс20));
- необхідно відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України (постанови від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15 і від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59цс15) та Великої Палати Верховного Суду (постанова від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження                            № 14-222цс18)). Сформульовані у цих рішеннях висновки не відповідають поняттю нікчемного правочину, закріпленому у ЦК України, а ні у цьому кодексі, ні в іншому законі немає вказівки на нікчемність правочину про відступлення права вимоги за кредитним договором фізичній особі;
- з огляду на наявність взаємовиключних підходів суду касаційної інстанції до застосування норм права у спорах щодо відступлення права вимоги за кредитними договорами фізичній особі, у справі є виключна правова проблема, вирішення якої необхідне для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень і для формування єдиної правозастосовної практики.
Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказує на необхідність вирішення виключної правової проблеми та вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного, зокрема, в раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду, і з огляду на те, що принцип верховенства права вимагає юридичної визначеності стосовно застосування норм права, Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 17 грудня 2020 року прийняла справу до розгляду.
Судові рішення у справі, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Судусправи № 346/1305/19 (провадження                  № 14-181цс20).
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 2-5285/10 (касаційне провадження № 61-8422св20) у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 346/1305/19 (провадження № 14-181цс20) за позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого Олега Васильовича, про звільнення майна з-під арешту.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               Є. В. Петров
 
                                                                                                          А. А. Калараш
 
                                                                                                          О. С. Ткачук