Справа № 161/15140/20 	Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С. 	
Провадження № 22-ц/802/739/21  Категорія: 39 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
24 червня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л.Я.,
суддів - Бовчалюк З.А., Данилюк В. А., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2020 року,

                                 В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що 02 квітня 2019 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. За умовами цього договору позичальник ОСОБА_1 отримав на платіжну картку кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник погодився на встановлення і зміну банком кредитного ліміту, на зміну тарифів та інших невід`ємних частин договору.
Позивач також зазначав, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 25 серпня 2020 року виникла заборгованість за договором кредиту на загальну суму 21236,98 грн, з яких: 15819,33 грн – заборгованість за тілом кредиту; 15819,33 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5417,65 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь банку заборгованість за кредитним договором  у розмірі 21236,98  грн,  а також судові витрати по справі.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають  значення для справи, просить рішення суду скасувати з ухваленням у  нового про задоволення позову банку.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до частини 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення у цій справі складене 24 червня 2021 року, а тому датою ухвалення рішення є , відповідно, 24 червня 2021 року.
Апеляційну скаргу представника позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.
Відповідно до частини частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (сьаьья 1049 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За положеннями статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За матеріалами справи установлено, що 02 квітня 2019 року представник банку та ОСОБА_1 підписали анкету-заяву, у якій зазначено, що позичальник ОСОБА_1 ознайомлений і погоджується з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та тарифами банку, а також, що він виявив  бажання оформити на своє ім`я кредитну картку  (а. с.10).
Крім того, судом установлено, що підписана сторонами договору анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не містить в собі будь-яких даних щодо виду та строку дії кредитної картки, а також інформації про розмір відсотків та порядок їх нарахування. У вказаній анкеті-заяві зазначено лише прізвище, адресу, особисті дані позичальника ОСОБА_1 та згоду з тим, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та тарифами банку складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг (а. с. 10). 
У матеріалах справи також наявний витяг з Умов і правил надання банківських послуг, а також витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які позичальник ОСОБА_1 не підписував (а. с.13, 14-51).
В матеріалах справи також міститься підписаний 02 квітня 2019 року відповідачем ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту про надання інформації, який містить такі розділи: 1. Інформація про контактні дані кредитодавця; 2. Інформація та контактні дані кредитного посередника: 3. Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; 4. Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; 5. Порядок повернення кредиту; 6. Додаткова інформація; 7. Інші важливі правові аспекти (а. с. 11-12).
При цьому найменування розділу 3 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» свідчать про те, що споживачу пропонуються певні умови на його розсуд, а він має визначитись, які його влаштовують для подальшого укладення договору.
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 старт карткового рахунку НОМЕР_1 – 02 квітня 2019 року, зміна кредитного ліміту – 02 квітня 2019 року – 10000 грн; 19 грудня 2019 року – 00 грн (а. с. 8).
В позовній заяві банк вказує, що щодо встановлення кредитного ліміту банк керувався п. п. 2.1.1.2.5 договору, на підставі яких ОСОБА_1 дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.  
Крім того, у матеріалах справи міститься довідка про видану ОСОБА_1 кредитну картку, із якої вбачається, що відповідач отримав кредитну картку за номером НОМЕР_1 терміном дії 03/23 (а.с.9).
Банком також подано розрахунок заборгованості позичальника за кредитом станом на 25 серпня 2020 року (а.с.6-7), відповідно до  якого заборгованість ОСОБА_1 перед банком складає 21236,98 грн, у тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня, заборгованість за простроченим тілом кредиту – 15819,33 грн, заборгованість за простроченими відсотками – 5417,65 грн (а.с.6-7). 
Банк, звертаючись із позовом до суду, просив стягнути із відповідача  заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 15819,33 грн.
Додані до позову Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі і розумів відповідач, підписуючи заяву, та відповідно, чи брав він на себе викладені у них зобов`язання, позивачем суду не надано. 
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, посилання позивача на те, що банк щодо встановлення кредитного ліміту керувався пунктом 2.1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг, є безпідставним.
Із наданого банком розрахунку убачається, що банк, визначаючи кредитну заборгованість, до тіла кредиту зарахував не тільки кошти, які фактично було отримані боржником, але і списані з ініціативи банку за рахунок кредитних коштів відсотки за користування кредитним лімітом за ставкою 3,5%, починаючи з 01 червня 2019 року, а також страховий платіж за договором страхування кредитного ліміту № НОМЕР_2 , унаслідок чого банк необґрунтовано збільшив заборгованість за тілом кредиту. Вказане підтверджується випискою по рахунку за період з 02 квітня 2019 року по 27 серпня 2020 року (а. с. 60). 
Крім того, доказів, про те, що боржник оформив договір страхування кредитного ліміту, інформацію про його умови та правила надання банк суду не надав.
За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку про безпідставність позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».
Розрахунок заборгованості за договором, доданий до позовної заяви, не підтверджує обставин викладених у позовній заяві. Наданий банком розрахунок не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком. 
У цій справі відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з  ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимоги, передбачені частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Позивач в апеляційній скарзі вказує, що кошти в необхідному розмірі відповідач не сплачував, а тому виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту, тобто овердрафту. Овердрафт – це кортокостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною каткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Прострочене тіло кредиту – це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що з наданого банком розрахунку та позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 користувався коштами банку, станом на 25 серпня 2020 року кредитна заборгованість (поточне тіло кредиту) відсутня. Поняття «прострочене тіло кредиту» в Умовах та правилах надання банківських послуг відсутнє, а тому  з наданих позивачем розрахунків заборгованості по кредиту неможливо встановити, яким чином було вирахувано заборгованість за простроченим тілом кредиту і чим саме вона відрізняється від заборгованості за тілом кредиту, яка дорівнює 0,00 гривень. Прострочена заборгованість за кредитом не є складовою тіла кредиту, а фактично – це є штрафна санкція, що застосовується банком у випадку неповернення кредиту боржником у термін, визначений договором. 
До апеляційної скарги на рішення суду банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яку підписав відповідач ОСОБА_1 .
За положеннями частини  3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Апеляційний суд не може прийняти зазначену довідку як доказ, оскільки позивач не надав докази неможливості подання цієї довідки до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 

                                          П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді