ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2021 року м. Харків

Справа № 953/24283/19
Провадження № 22-ц/818/173/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кругової С.С.,
суддів  Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

Учасники справи :
Позивач:          ОСОБА_1 , 
Відповідач: Державне підприємство «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт», 
                              
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1   до Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт»  про стягнення заробітної плати,- 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Київського  районного суду м. Харкова від 28 лютого 2020 року, ухвалене суддею Бородіною Н.М., -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила стягнути з ДП «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «ПІВДЕНДІПРОШАХТ» заборгованість по заробітній платі в сумі 82 840 грн, яка виникла за період з 01.04.2018 р. по 01.11.2019 р.

Позов мотивований тим, що 01.04.2018 року позивача було прийнято на роботу на посаду ведучого інженера Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «ПІВДЕНДІПРОШАХТ». Починаючи з 01.04.2018 року по 01.11.2019 року відповідач не виплачував позивачу заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 82 840 грн.

Рішенням Київського  районного суду м. Харкова від 28 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, які б відповідали фактичним обставинам справи. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту праці позивача у ДП «Південдіпрошахт», а також нарахування та невиплати їй заробітної плати за період з 01.04.2018 року п 01.11.2019 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_2 було звільнено наказом від 09.01.2020 року, тому до цього часу він мав всі законні права, як керівник підприємства, у тому числі видавати довідки про наявність заробітної плати. Такої посади, як Голова комісії з реорганізації не передбачено штатним розкладом підприємства. Згідно з даними, які містяться в Єдиному реєстрі підприємств та організацій України, ОСОБА_3 значиться як ліквідатор, а не голова комісії з реорганізації, а керівником підприємства зазначено - ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач позов визнав, пославшись на скрутне матеріальне становище, що стало причиною невиплати зарплати.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що наказом № 30/03-1 від 30.03.2018 року ОСОБА_1 прийнято на роботу. Наказ підписаний в.о. директора ДП «ПІВДЕНДІПРОШАХТ» ОСОБА_2 (а.с. 3). 

Згідно з довідкою ДП проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» № 29/11-4 від 29.11.2019 року заборгованість по заробітній платі позивача за період з 01.04.2018 року по 01.11.2019 року становить 82 840 грн. Вказана довідка підписана керівником ДП «ПІВДЕНДІПРОШАХТ» Севастьяновим Ю.О (а.с. 5).

В матеріалах справи міститься наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 328 від 29.07.2019 року, яким виведено зі складу комісії з реорганізації ДП «Проектування будівництва Підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» в.о. директора ДП «Південдіпрошахт» ОСОБА_2 та введено до складу Комісії і призначено головою комісії - ОСОБА_3 (а.с. 12). 

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першою та другою статті 94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Що стосується висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не надала належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, то судова колегія не погоджується з ним, оскільки вважає, що позивач надала достатньо доказів на підтвердження позовних вимог.

Матеріали справи містять копію наказу про прийом позивача на роботу, довідку про розмір заборгованості по заробітній платі, які надала позивач, а відповідач в свою чергу не спростував ці відомості, а навпаки в суді апеляційної інстанції визнав позовні вимоги. Отже, за таких обставин, судова колегія вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - задовольнити. Рішення Київського  районного суду м. Харкова від 28 лютого 2020 року - скасувати і ухвалити нове. Позов задовольнити. Стягнути з Державного підприємства «Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості «Південдіпрошахт» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 1 квітня 2018 року по 1 листопада 2019 року в сумі 82 840 (вісімдесят дві тисячі вісімсот сорок) грн. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення. Касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                 С.С. Кругова

Судді                                                                         Н.П. Пилипчук

                                                                       О.Ю. Тичкова