ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3049/20	
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючої судді:  Шевчук О.А.
суддів: Бойка А.В. ,  Федусика А.Г. 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївської обласної прокуратури на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Миколаєві, по справі за адміністративним позовом Керівника Вознесенської місцевої прокуратури до Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання протиправною бездіяльність Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області щодо не створення служби у справах дітей, зобов`язавши Сухоєланецьку сільську раду Новоодеського району Миколаївської області вчинити дії, спрямовані на створення служби у справах дітей.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що держава гарантує, забезпечує та охороняє права і свободи дітей, у тому числі соціально вразливих категорій - дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які опинилися у складних життєвих ситуаціях. Такі гарантії встановлені, зокрема, Законом України «Про охорону дитинства», яким органам місцевого самоврядування делеговано повноваження щодо забезпечення державної політики у сфері охорони дитинства. Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей покладається на служби у справах дітей, зокрема, виконавчих органів міських, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. Вознесенською місцевою прокуратурою у межах наданих повноважень відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» вивчено інформацію щодо додержання відповідачем вимог законодавства у сфері захисту прав дітей. При цьому, встановлено, що у серпні 2018 року створено Сухоєланецьку сільську об`єднану територіальну громаду, на території якої проживає 374 дитини, у т.ч. 3 дітей-сиріт, 27 дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах (з «неблагополучних» сімей), дітей, позбавлених батьківського піклування не має. Проте, у порушення вимог законодавства у сфері охорони дитинства щодо захисту прав дітей у складі відповідних виконавчих органів Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області не створено службу у справах дітей. Уся діяльність, спрямована на захист прав та інтересів дітей здійснюється службою у справах дітей Новоодеською РДА. Водночас, за відсутності служби у справах дітей на території Сухоєланецької сільської ради, орган опіки та піклування не зможе належним чином забезпечити соціально-правовий захист дітей на підвідомчій території, оскільки служба у справах дітей Новоодеської районної державної адміністрації не має змоги постійного контролю за сім`ями, які мешкають на території ОТГ, що ускладнює повноцінність оцінки ситуації, яка складається у сім`ї та своєчасність реагування. Особові справи на дітей різної категорії, які проживають на території Сухоєланецької сільської ради до сільської ради не передані через те, що органом місцевого самоврядування не утворено службу у справах дітей. Прокурор звертає увагу, що відповідно до частини сьомої статті 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду. Указом Президента України від 30 вересня 2019 року № 721/2019 «Про деякі питання забезпечення прав та законних інтересів дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, розвитку та підтримки сімейних форм виховання дітей» зобов`язано вжити в установленому порядку вичерпних заходів щодо приведення штатної чисельності служб у справах дітей відповідно до нормативів, установлених законодавством, у тому числі в об`єднаних територіальних громадах. На думку прокурора, Сухоєланецька сільська рада як орган місцевого самоврядування з часу утворення об`єднаної територіальної громади (2019 рік), всупереч вимогам згаданих нормативно-правових актів так і не утворила у складі виконавчих органів службу у справах дітей, що вказує на її бездіяльність. Відсутність у складі виконавчих органів відповідача служби у справах дітей не сприяє належному захисту прав та інтересів дітей, зокрема дітей пільгової категорії, що суперечить положенням Конвенції про права дитини та ряду законодавчих актів держави України. Формування та реалізацію державної політики, зокрема, у сфері соціальної політики, з питань сім`ї та дітей, усиновлення та захисту прав дітей, забезпечує Міністерство соціальної політики України як центральний орган виконавчої влади, проте воно не має повноважень щодо звернення до суду з позовом до органу місцевого самоврядування про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії у спосіб, який обрав прокурор, а тому, не може бути позивачем у даній справі, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» зумовлює звернення прокурора як позивача із позовом до суду для захисту інтересів держави у сфері охорони дитинства та захисту прав дітей. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, Миколаївська обласна прокуратура надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове судове рішення, яким задовольнити позов. Доводами апеляційної скарги зазначено, що Сухоєланецька сільська рада як орган місцевого самоврядування допустила у спірних правовідносинах протиправну бездіяльність, оскільки всупереч вимогам статей 5, 8, 23-1, 25 Закону України «Про охорону дитинства», статей 4, 6, 7, 12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктів 6, 7 Порядку взаємодії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів та установ під час забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 3 жовтня 2018 року № 800, пункту 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, у складі відповідних виконавчих органів Сухоєланецька сільська рада не утворила службу у справах дітей. 
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.
Згідно з ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 06.08.2018 року № 1 ХХХІІ позачергової сесії 7 скликання «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднано з Новошмідтівською сільською територіальною громадою сіл Новошмідтівка і Степове Новоодеського району Миколаївської області у Сухоєланецьку сільську об`єднану територіальну громаду з адміністративним центром у селі Сухий Єланець.
Рішенням Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 22.08.2019 року № 1 ІІ позачергової сесії 7 скликання «Про регламент Сухоєланецької сільської ради сьомого скликання» затверджено регламент Сухоєланецької сільської ради сьомого скликання. 
Відповідно до ст. 1 затвердженого Регламенту Сухоєланецька сільська рада є виробним представницьким органом місцевого самоврядування, що складається з депутатів і відповідно до закону представляє Сухоєланецьку сільську об`єднану територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.
Сухоєланецька сільська рада, листом від 09.06.2020 року № 313, на запит Вознесенської місцевої прокуратури повідомила, що станом на 09.06.2020 року служба у справах дітей в Сухоєланецькій сільській об`єднаній територіальній громаді не створена. На даний час захист дітей та соціальні послуги населенню надають інспектори із соціальної роботи. 
Керівник Вознесенської місцевої прокуратури, вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиконання обов`язку утворити у складі виконавчих органів ради службу у справах дітей протиправною, звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява стосується питання визнання бездіяльності відповідача протиправною щодо утворення у складі виконавчих органів служби у справах дітей та зобов`язання відповідача вчинити дії для утворення служби, проте, позивачем не вказується щодо неналежного виконання відповідачем повноважень, рівно як і не наводиться жодного випадку, в чому полягає порушення прав дітей, які потребують соціальної підтримки.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Правові основи діяльності органів і служб у справах дітей та спеціальних установ для дітей, на які покладається здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку, визначає Закон України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» від 24.01.1995 року № 20/95-ВР.
Так, згідно ст. 1 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» здійснення соціального захисту дітей і профілактики серед них правопорушень покладається в межах визначеної компетенції, зокрема, на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сім`ї та дітей, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері сім`ї та дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, відповідні структурні підрозділи обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад. У здійсненні соціального захисту і профілактики правопорушень серед дітей беруть участь у межах своєї компетенції інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, окремі громадяни.
Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» штатна чисельність працівників районних, міських, районних у містах служб у справах дітей установлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, які проживають у районі, та не більше ніж на дві тисячі дітей, які проживають у місті, районі у місті. Штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 року № 2342-IV органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують вирішення питань щодо встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих, житлових і майнових прав та інтересів дітей та осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 вищевказаного Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Служба у справах дітей: бере участь у здійсненні заходів щодо соціального захисту і захисту прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і несе відповідальність за їх дотримання, а також координує здійснення таких заходів; оформляє документи на усиновлення і застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначених цим Законом; оформляє клопотання щодо переведення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на інші форми влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; здійснює контроль за умовами влаштування і утримання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; здійснює моніторинг діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; здійснює інші заходи стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Тобто, саме на Службу у справах дітей покладено ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» № 280/97-ВР від 21.05.1997 року місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування»).
Згідно із ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до пп. 6, 8 п. «б» ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать забезпечення школярів із числа дітей-сиріт, дітей з інвалідністю/осіб з інвалідністю I - III групи, дітей, позбавлених батьківського піклування, та дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», які навчаються в державних і комунальних навчальних закладах, безоплатними підручниками, створення умов для самоосвіти; вирішення відповідно до законодавства питань про повне державне утримання дітей-сиріт і дітей, які залишилися без піклування батьків, у школах-інтернатах, дитячих будинках, у тому числі сімейного типу, професійно-технічних навчальних закладах та утримання за рахунок держави осіб, які мають вади у фізичному чи розумовому розвитку і не можуть навчатися в масових навчальних закладах, у спеціальних навчальних закладах, про надання громадянам пільг на утримання дітей у школах-інтернатах, інтернатах при школах, а також щодо оплати харчування дітей у школах (групах з подовженим днем).
За приписами пп. 2, 2-1 п. «б» ч. 1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження: забезпечення здійснення передбачених законодавством заходів щодо поліпшення житлових і матеріально-побутових умов, зокрема, дітей, що залишились без піклування батьків, на виховання в сім`ї громадян; вирішення відповідно до законодавства питань надання соціальних послуг особам та сім`ям з дітьми, які перебувають у складних життєвих обставинах та потребують сторонньої допомоги, забезпечення утримання та виховання дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» № 157-VIII від 05.02.2015 року суб`єктами добровільного об`єднання територіальних громад є суміжні територіальні громади сіл, селищ, міст. Об`єднана територіальна громада, адміністративним центром якої визначено місто, є міською територіальною громадою, центром якої визначено селище, - селищною, центром якої визначено село, - сільською.
Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» найменування об`єднаної територіальної громади, як правило, є похідним від найменування населеного пункту (села, селища, міста), визначеного її адміністративним центром.
У зв`язку з розширенням повноважень сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад щодо провадження діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, постановами КМУ від 15.11.2017 року № 877 та від 11.04.2018 року № 301 внесені зміни до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (постанова КМУ від 24.09.2008 року № 866), згідно із якими сільські, селищні, міські ради об`єднаних територіальних громад мають самостійно здійснювати діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, зокрема передано об`єднаним територіальним громадам повноваження стосовно влаштування під опіку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
З урахуванням наведеного, об`єднані територіальні громади мають самостійно здійснювати діяльність, пов`язану із захистом прав дитини.
Наказом Міністерства соціальної політики України від 14.06.2018 року № 890 затверджено Методичні рекомендації щодо організації та забезпечення діяльності об`єднаної територіальної громади у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей, згідно з п. 1.1 яких передбачено, що з метою забезпечення виконання повноважень у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей у виконавчому органі сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади рекомендовано за рішенням сесії відповідної громади, зокрема, утворити (ввести до штатного розпису) службу у справах дітей як юридичну особу, підпорядковану голові сільської, селищної, міської ради.
При цьому, колегія суддів зауважує, що Методичні рекомендації носять виключно рекомендаційний характер щодо утворення служби у справах дітей як юридичну особу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року № 800 затверджено Порядок взаємодії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів та установ під час забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю, та внесені зміни до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (постанова Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866), якими визначено органами опіки та піклування, зокрема, виконавчі органи міських, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, які провадять діяльність із соціального захисту дітей.
Відповідно до п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей.
Безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.
При цьому, зміст наведеної норми стосується виключно функцій служб у справах дітей, які вже утворені та здійснюють своє функціонування, та жодним чином не зобов`язує органи місцевого самоврядування створити таку службу у складі відповідних виконавчих органів.
Так, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання Національної соціальної сервісної служби України» № 783 від 26.08.2020 року, пункт 3 вищезазначеного Порядку доповнено таким абзацом: «Для здійснення визначених законом повноважень щодо захисту прав дітей міські, районні у містах (у разі їх утворення), сільські, селищні ради об`єднаних територіальних громад забезпечують, зокрема утворення служб у справах дітей».
Тобто, Державою на законодавчому рівні з 26.08.2020 року на районні у містах (у разі їх утворення), сільські, селищні ради об`єднаних територіальних громад покладено обов`язок щодо утворення служб у справах дітей.
Враховуючи те, що обов`язок щодо утворення служби у справах дітей Державою на законодавчому рівні покладено на відповідача з 26.08.2020 року, при цьому, таке питання вирішується на пленарному засіданні сесії ради, яке згідно з частиною 5 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал та враховуючи дату звернення до суду з цим позовом - 29.07.2020 року, колегія суддів приходить до висновку про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо не утворення служби у справах дітей.
Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 783 від 26.08.2020 року у пункт 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ № 866 від 27.09.2008 року, законодавство не встановлювало обов`язку для органу місцевого самоврядування щодо утворення служби у справах дітей та строків для її утворення.
Окрім цього, слід зазначити, що у зв`язку з добровільним об`єднанням громад, адміністративно - територіальний устрій не змінюється. Новоодеська районна державна адміністрація, як до об`єднання громад, так і після цього здійснює свої повноваження, що визначені чинним законодавством, в межах адміністративно - територіальної одиниці - району. Тобто, незалежно від того скільки територіальних громад увійшли до складу ОТГ, районну державну адміністрацію жодним чином не обмежено у повноваженнях, що передбачені законодавством.
У відповідності до п.п. 1, 9, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 року № 586-XIV місцеві державні адміністрації наділені повноваженнями щодо захисту майнових та немайнових прав дітей - сиріт, дітей позбавлених батьківських прав, осіб з їх числа, сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах і т.ін. 
Тобто, Законом України «Про місцеві державні адміністрації» повноваження адміністрацій, щодо захисту прав дітей не обмежуються у зв`язку з утворенням територіальної громади.
Отже, спільними принципами місцевого самоврядування та діяльності місцевих державних адміністрацій є поєднання державних і місцевих інтересів, що свідчить про взаємозв`язок між відповідними органами та уникнення дублювання повноважень тотожних органів, що здійснюють свої повноваження в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці.
Виходячи з матеріалів справи, функції щодо захисту дітей, які проживають на території Сухоєланецької ОТГ покладено на службу у справах дітей Новоодеської райдержадміністрації.
Матеріалами справи не підтверджено жодного випадку порушень прав 374 дітей, які проживають на території Сухоєланецької ОТГ. Як вказав відповідач у відзиві, в сільській раді працює працівник, на якого покладено обов`язки з питань соціальної роботи, зокрема пов`язані з охороною дитинства, забезпечення опіки та піклування тощо.
В свою чергу, позовна заява стосується питання визнання бездіяльності відповідача протиправною щодо утворення у складі виконавчих органів служби у справах дітей та зобов`язання відповідача вчинити дії для утворення служби, проте, позивачем, не вказується щодо неналежного виконання відповідачем повноважень, рівно як і не наводиться жодного випадку, в чому полягає порушення прав дітей, які потребують соціальної підтримки.
На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявленого позову. 
Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Миколаївської обласної прокуратури - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року - залишити без змін.
Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя 	 	Шевчук О.А.	
Судді	    	Бойко А.В.    Федусик А.Г.