ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Смолій І.В.
                                                                                                      суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2021 року                                                                                        Справа № 640/2973/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді                      Епель О.В., 
суддів:                                              Карпушової О.В., Кобаля М.І.,
за участю секретаря                     Сакевич Ж.В.,
представника позивача          Гаврищук Е.В.,
представника відповідача          Стражника Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу політичної партії «Всеукраїнський патріотичний союз» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 липня 2020 року у справі 

за позовом          Міністерства юстиції України

до                     політичної партії «Всеукраїнський патріотичний союз»

про                     анулювання реєстраційного свідоцтва, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
Міністерство юстиції України (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Політичної партії «Всеукраїнський патріотичний союз» (далі - Відповідач) про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії «Всеукраїнський патріотичний союз» № 105-п.п від 18.01.2005.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 липня 2020 року адміністративний позов було задоволено повністю.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що інформація щодо висування кандидатів від політичної партії «Всеукраїнський патріотичний союз» на виборах за останні 10 років відсутня, що підтверджує порушення вказаною партією вимог статті 24 Закону України «Про політичні партії в Україні».
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вважаючи, що Позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, який, на переконання апелянта, сплив у 2016 році, тобто після того, як партія досягла 11-ти років з дня реєстрації в не висувала протягом 10-ти років кандидатів на виборах.
Крім того, Апелянт стверджує, що у 2019 році ним було висунуто кандидата на вибори до ВР України, який не був зареєстрований через відсутність у партії грошей на заставу.
Водночас, на думку, Апелянта слід розмежовувати поняття висування кандидата, що здійснюється партією шляхом прийняття відповідного рішення на  з`їзді, і поняття реєстрації кандидата від партії, що здійснюється вже ЦВК після подання такого рішення партії.
При цьому, Апелянт звертає увагу на те, що законодавчо визначеної підставою для анулювання реєстрації свідоцтва партії є саме не висування нею кандидатів на вибори продовж 10-ти років, а не відсутність їх реєстрації ЦВК.
Разом з тим, Апелянт вказує, що 25.05.2019 на позачерговому з`їзді політичною партією «Всеукраїнський патріотичний союз» було прийнято рішення про висування ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України по 210-му округу 21.07.2019, але такий кандидат не був зареєстрований ЦВК внаслідок відсутності у партії грошей на його заставу.
Наполягаючи на відсутності підстав для анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії «Всеукраїнський патріотичний союз», Апелянт також звертає увагу на те, що з 2016 року законодавством вже не передбачено серед установчих документів партії реєстраційного свідоцтва, оскільки відповідні норми змінилися, а тому, на переконання Апелянта, свідоцтва, щодо анулювання якого Мін`юст звернувся до суду з цим позовом та яке партії було видано у 2005 році (тобто до змін у законодавстві) з 2016 року є нечинним.
Також Апелянт зазначає, що в цій справі Мін`юст звернувся до суду з позовом, тоді як статтею 24 Закону України «Про політичні партії в Україні» передбачено його повноваження на звернення до суду з відповідним поданням.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
          Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи, що ним було дотримано строк звернення до суду з цим позовом та вважаючи, що обрання партією кандидата для участі у виборах є підготовчою стадією процесу висування кандидата партією, який завершується прийняттям ЦВК рішення про його реєстрацію.
При цьому, Позивач зазначає, що встановлюючи десятирічний строк, законодавець мав на меті обмежити існування партій, які не виконують основну мету своєї діяльності.
Також Позивач зазначає, що звертаючись до суду в цій справі з позовом, а не з поданням, як на тому наполягає Апелянт, відповідає нормам КАС України.
Крім того, Позивач зазначає, що внесення змін до законодавства (щодо видачі партіям реєстраційних свідоцтв) не зумовлює нечинності свідоцтв про реєстрацію партій, які вже були видані до цього і які, відповідно до Закону України «Про політичні партії в Україні» можуть бути анульовані виключно за рішенням суду.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Політична партія «Всеукраїнський патріотичний союз» зареєстрована Міністерством юстиції України 18.01.2005 року (свідоцтво № 105-п.п від 18.01.2005 року).
Діяльність відповідача здійснюється на підставі Статуту Політичної партії «Всеукраїнський патріотичний союз», затвердженому Установчими зборами Політичної партії «Всеукраїнський патріотичний союз», протокол № 1 від 01.12.2004.
Рішенням З`їзду Політичної партії «Всеукраїнський патріотичний союз» від 15.05.2009 затверджено нову редакцію Статуту Політичної партії «Всеукраїнський патріотичний союз».
Пунктом 1.3 Статуту передбачено, що партія здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, чинного законодавства, програми партії та вказаного Статуту.
Пунктом 8.1 Статуту зазначено, що партія може припинити свою діяльність шляхом реорганізації чи ліквідації (саморозпуску) за рішенням зборів (конференції) організації З`їзду Партії у порядку, визначеному цим Статутом, або за рішенням суду у випадках та у порядку, визначених законом.
З метою перевірки дотримання вимог статті 24 Закону України «Про політичні партії в України» Міністерством юстиції України 15.01.2020 направлено лист № 413/00019.4.1/6-20 до Центральної виборчої комісії для отримання інформації щодо висування Партією кандидатів на участь у виборах народних депутатів України та на виборах Президента України протягом останніх 10 років.
У відповідь Комісія листом від 31.01.2020 № 21-41-211 надала інформацію стосовно партій, які висували та подавали до Комісії документи щодо реєстрації кандидатів на пост Президента України на виборах Президента України (чергових, позачергових) протягом 2010-2019 років та кандидатів у народні депутати України в загальнодержавному багатомандатному та одномандатних виборчих округах на виборах народних депутатів України (чергових, позачергових, повторних, проміжних) протягом 2005-2019 років.
Водночас, інформація щодо висування кандидатів на вищевказаних виборах за останні 10 років від політичної партії «Всеукраїнський патріотичний союз» відсутня, що підтверджує порушення вказаною партію вимог статті 24 Закону України «Про політичні партії в Україні».
У зв`язку з цим, Позивач в порядку частини першої статті 24 Закону України «Про політичні партії в Україні» звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про політичні партії в Україні» від 05.04.2001 № 2365-III (далі - Закон №  2365-III), «Про Центральну виборчу комісію» від 30.06.2004 № 1932-IV (далі - Закон № 1932-IV), Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (далі - Положення №  228).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 2 Закону № 2365-III визначено, що політична партія - це зареєстроване згідно з законом добровільне об`єднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах.
Політичні партії провадять свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону, а також інших законів України та згідно із партійним статутом, прийнятим у визначеному цим Законом порядку (частина перша статті  3 Закону № 2365-III).
Відповідно до статті 23 Закону № 2365-III політичні партії припиняють свою діяльність шляхом реорганізації чи ліквідації (саморозпуску) або в разі заборони її діяльності чи анулювання реєстрації в порядку, встановленому цим та іншими законами України.
Статтею 24 Закону № 2365-III передбачено, що в разі невисування політичною партією своїх кандидатів по виборах Президента України та виборах народних депутатів України протягом десяти років орган, який зареєстрував політичну партію, має звернутися до суду з поданням про анулювання реєстраційного свідоцтва. Інші підстави для анулювання реєстраційного свідоцтва не допускаються.
Рішення суду про анулювання реєстрації політичної партії тягне за собою припинення діяльності політичної партії, розпуск її керівних органів, обласних, міських, районних організацій і первинних осередків та інших статутних утворень, передбачених статутом партії, припинення членства в політичній партії, а також прийняття центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, та його територіальними органами рішень про припинення політичної партії та її структурних утворень відповідно (частина друга статті 24 Закону № 2365-III).
Відповідно до статті 2 та частини дев`ятої статті 17 Закону № 1932-IV Центральна виборча комісія (далі - Комісія) відповідно до своїх повноважень забезпечує дотримання передбачених Конституцією України та законами України принципів і засад, зокрема, виборчого процесу, однакове застосування законодавства України про вибори на всій території України. Комісія здійснює контроль за дотриманням політичними партіями, іншими суб`єктами виборчого процесу, зокрема, вимог законодавства про вибори.
Комісія згідно із Законом України «Про вибори Президента України» та «;Про вибори народних депутатів України» реєструє кандидатів на пост Президента України, кандидатів у депутати, включених до виборчого списку політичної партії у загальнодержавному багатомандатному виборчому окрузі, та кандидата в депутати, висунутого партією, у відповідному одномандатному виборчому окрузі за умови отримання нею відповідних документів.
Статтею 18 Закону № 2365-III передбачено, що державний контроль за діяльністю політичних партій здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, за додержанням політичною партією вимог Конституції та законів України, а також статуту політичної партії, крім випадків, коли здійснення такого контролю законом віднесено до повноважень інших органів державної влади.
Згідно з Положенням № 228 Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, зокрема, державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.
Міністерство юстиції України здійснює контроль за додержанням політичною партією вимог Конституції та законів України, а також статуту політичної партії, вживає визначених законом заходів у разі порушення політичними партіями Конституції та законів України, звертається до суду з поданням про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії або про заборону політичної партії; звертається до суду із заявою про анулювання реєстраційного свідоцтва постійно діючого третейського суду у випадках, передбачених законом.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що невисування політичною партією своїх кандидатів по виборах Президента України та виборах народних депутатів України протягом десяти років є підставою для анулювання реєстраційного свідоцтва такої партії.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що політична партія «Всеукраїнський патріотичний союз» була зареєстрована ще у 2005 році, але жодного разу не висувала своїх кандидатів по виборах Президента України та виборах народних депутатів України протягом десяти років, а тому заявлені Мін`юстом позовні вимоги в цій справі є обґрунтованими.
При цьому, доводи Апелянта про те, що у 2019 році ним було висунуто кандидата на вибори до ВР України, який не був зареєстрований через відсутність у партії грошей на заставу, не підтверджуються належними та достатніми доказами в цій справі.
Водночас, наданий Апелянтом протокол З`їзду партії від 25.05.2019 № 1, в якому зазначено, що 14-ма її делегатами вирішено висунути ОСОБА_1 кандидатом в народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України по 210-му округу 21.07.2019 /т. 1 а.с. 223/, таким доказом не є, оскільки з нього неможливо встановити, хто саме з делегатів партії був присутнім на цьому З`їзді, яким чином та в який спосіб приймалося відповідне рішення і якими саме делегатами партії вирішено висунути ОСОБА_1 кандидатом в народні депутати, як про таке стверджує Апелянт.
Більш того, Апелянтом не було надано ані жодних доказів, які б підтверджували завчасне оприлюднення інформації про проведення вказаного З`їзду партії, наприклад у ЗМІ, мережі інтернет чи іншим чином, доведення її до відома членів такої партії, ані доказів, які б підтверджували оприлюднення партією рішення, зазначеного у протоколі, на який посилається Апелянт.
Також, Апелянт, стверджуючи, що висунутий партією делегат не зміг взяти участь у виборах через відсутність коштів, не надав жодних доказів, які б підтверджували вжиття партією будь-яких зусиль для збирання відповідної суми та залучення на її рахунок для цієї мети хоча б якихось коштів.
Крім того, у своїй скарзі Апелянт зазначає, що делегат партії не був зареєстрований ЦВК через відсутність коштів, але як вбачається з матеріалів цієї справи та не спростовано Апелянтом, жодної кандидатури від ПП «Всеукраїнський патріотичний союз» для участі у виборах народних депутатів до ЦВК навіть не було подано і, відповідно, жодного рішення про відмову в реєстрації, зокрема у зв`язку з відсутністю грошової застави, ЦВК не приймалося.
Водночас, твердження Апелянта щодо необхідності розмежування поняття висування кандидата, що здійснюється партією шляхом прийняття відповідного рішення на  з`їзді, і поняття реєстрації кандидата від партії, що здійснюється вже ЦВК після подання такого рішення партії, колегія суддів приймає до уваги та вважає обґрунтованими.
Втім, як вказано вище, Апелянтом не доведено, що партією дійсно фактично було проведено З`їзд, про який він зазначає у своїй скарзі, і що на такому З`їзді дійсно було висунуто її делегата.
Тож, наведені доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Доводи Апелянта про те, що з 2016 року законодавством не передбачено серед установчих документів партії реєстраційного свідоцтва, оскільки відповідні норми змінилися, а тому, на його переконання, свідоцтво, щодо анулювання якого Мін`юст звернувся до суду з цим позовом та яке партії було видано у 2005 році (тобто до змін у законодавстві) з 2016 року є нечинним, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.
Разом з тим, у контексті аналізу наведених доводів судова колегія зазначає, що самі по собі зміни в законодавстві, на які посилається Апелянт, автоматично не призводять до нечинності документів, що були видані до їх внесення у спосіб, визначений законодавством, яке діяло на той час, і тим більше, не є підставою для незастосування приписів законодавства, на підставі яких у Позивача виникає право звернення з позовом про анулювання реєстраційного свідоцтва партії.
Доводи Апелянта про те, що Позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, який, на його переконання, сплив у 2016 році, тобто після того, як партія досягла 11-ти років з дня реєстрації в не висувала протягом 10-ти років кандидатів на виборах, судова колегія відхиляє, оскільки така бездіяльність є триваючою та обчислюється саме строком, протягом якого вона допускається партією, що не виключає право уповноваженого органу на звернення до суду в разі перевищення партією зазначеного строку.
При цьому, судова колегія зазначає, що вказаний десятирічний строк є максимальною межею, до якої партія, що не висуває своїх делегатів, перебуває у легальному полі, а після перетину цієї межі - така бездіяльність не відповідає вимогам законодавства і уповноважений орган набуває відповідне право звернення до суду, що надалі не обмежується строком, про який зазначає Апелянт. 
Доводи Апелянта про те, що в цій справі Мін`юст звернувся до суду з позовом, тоді як статтею 24 Закону України «Про політичні партії в Україні» передбачено його повноваження на звернення до суду з відповідним поданням, судова колегія приймає до уваги, але зазначає, що це не вплинуло по суті на правильність вирішення цієї справи судом першої інстанції.
При цьому, колегія суддів приймає до уваги правовий підхід, закладений ЄСПЛ при вирішенні справи «Сутяжник проти РФ» (рішення від 25.04.2018) та застосований Верховним Судом у справах №№ 826/5575/17, 910/10616/17, відповідно до якого надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом є правовим пуризмом. Скасування правильного по суті рішення, за відсутності фундаментального порушення, є відступленням від принципу правової визначеності («res judicata») та недопустимим.
Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості (рішення від 24.03.1988 по справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden).
Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.
Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини цієї справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до правильного вирішення спору в цілому.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Таким чином, апеляційна скарга політичної партії «Всеукраїнський патріотичний союз» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 липня 2020 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу політичної партії «Всеукраїнський патріотичний союз» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 липня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлено 20 квітня 2021 року.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                      О.В. Карпушова

                                                                                                       М.І. Кобаль