Справа № 349/428/21 
Провадження № 33/4808/324/21 
Категорія ст.130ч.1 КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю  особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Павліва В.І. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік., а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,- 
                                                       
                                                         в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 12 березня 2021 року приблизно о 11 год. 45 хв. ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом ВАЗ 2115, номерний знак НОМЕР_1 , в с. Світанок з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Апелянт вказує на те, що судом не звернуто увагу на те, що у протоколі не сформульовано у який саме спосіб  він мав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а тому не мав можливості надати однозначну відповідь. Вважає, що невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже йому не було зрозуміле суть обвинувачення.
Отже, твердження суду про його однозначну відмову від проходження огляду не узгоджується із матеріалами справи.
Апелянт вказує на те, що судом не було належним чином досліджені матеріали справи і не дано оцінки відео доказам, які містяться в матеріалах справи та зазначає, що на відеозаписах  на запитання поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ним ніякої відповіді не дано.
За таких обставин, апелянт вважає, що суд не повно дослідив всі обставини справи і притягнув його до відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв.
Апелянт стверджує, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння водія, що свідчить про недійсність такого огляду .
ОСОБА_1 вказує на те, що на підтвердження стану тверезості він протягом двох годин після складання протоколу був вимушений пройти огляд на стан сп`яніння в загальному порядку, про що свідчить висновок щодо результатів медичного огляду, однак суд на нього не звернув увагу.
Судом також не звернуто уваги і на його неповнолітній вік. Окрім того, матеріали справи не містять даних про його відсторонення від керування транспортним засобом, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів справи.
Таким чином, суд розглянув справу поверхнево і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні, а тому їх свідчення не можуть братися до уваги.
Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Павлів В.І., підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Крім того, захисник адвокат Павлів В.І. звертав увагу суду на те, що відповідно до вимог ст.ст.13, 24-1 КупАП суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 , звинувачується у вчиненні правопорушення, яке вчинив будучи неповнолітнім, що свідчить про неможливість накладення на нього суворих стягнень і необхідність застосування певних заходів впливу.  

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи апелянта ОСОБА_1 та його захисника Павліва В.І., які підтримали вимоги апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції вказав на те, що обставини вчинення адміністративних правопорушень та вина ОСОБА_1 у їх вчиненні доведені такими доказами:протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 499575 від 12 березня 2021 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено двох свідків, за присутності яких його було складено, а також наявний запис про ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом, роз`яснення йому його прав та обов`язків, отримання його копії; протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 499578 від 12 березня 2021 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2  та ОСОБА_3  від 12 березня 2021 року про те, що ОСОБА_1 за їхньої присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest» та в медичному закладі; направленням на огляд водія транспортного засобу в Рогатинську ЦРЛ з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 12 березня 2021 року, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12 березня 2021 року, де зазначено ознаки сп`яніння ОСОБА_1 : запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, а також, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотесту Драгер 6810; рапортом поліцейського СРПП відділення поліції № 4 м. Рогатин від 15.03.2021 ОСОБА_4 , де вона зазначила, що 12.03.2021 року приблизно о 11 год. 45 хв. в с. Світанок було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2115, д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та не був пристебнутий ременем безпеки та без посвідчення водія відповідної категорії. При спілкуванні з водієм ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також було запропоновано проїхати в медичний заклад для проходження такого огляду, однак він відмовився в присутності двох свідків; відеозаписами, на яких зафіксовано як поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , та як він за присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і медичному закладі; довідкою з бази ІПНП про видачу посвідчення водія ОСОБА_1 .
Окрім того, судом зазначено, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися в судове засідання за викликом суду, водночас достовірність їхніх пояснень підтверджена відеозаписом, а поліцейську Короташ Я. суд в судове засідання не викликав, оскільки сторона захисту не заявила відповідного клопотання.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч.2 ст.126 КупАП.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки , мати захисника та інші. 
Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності звинувачується у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в  установленому законом порядку, та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України. 
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що неконкретність обвинувачення полягає в тому, що  в ньому не сформульовано у який саме спосіб  ОСОБА_1   повинен був пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ч.1 ст.130 КупАП встановлено, що така відповідальність настає  у разі відмови водія від проходження огляду на стан  сп`яніння у встановленому законом порядку. Ст.266 КупАП встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.
Разом з тим, відповідно до вимог п.2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, ОСОБА_1 , звинувачується в тому, що в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху не пройшов медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №499575 від 12.03.2021  року, складеного о 12.55 годині 12.03.2021 року, з якого вбачається, що 12 березня 2021 року приблизно о 11 год. 45 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2115, номерний знак НОМЕР_1 , в с. Світанок по вул. Шевченка, 15, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та очей, тремтіння пальців рук, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – поліцейським СРПП Рогатинського ВП ГУНП сержантом поліції Короташ Я.І., підписаний уповноваженою особою, що оформила протокол, свідками та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 був присутній при складанні вказаного протоколу, був ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться у Рогатинському районному суді. 
В графі протоколу пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що вживав алкоголь у вечорі та згідний із протоколом.
В протоколі вказані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 із їх анкетними даними та власноручними підписами.
Посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось а тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами не видавався.
Зазначено, що до протоколу додається пояснення свідків, акт огляду, направлення, фото-відеофіксація.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи на те, що ОСОБА_1   не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів та відеозаписом з відеореєстраторів поліцейських, які долучені до матеріалів справи. 
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. 
З вищевказаних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом за відсутності посвідчення водія, а також відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. 
Вищевказані дані відеозапису свідчать про безпідставність доводів апелянта про те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння і йому не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі. 
Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5) вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння пропонувалось пройти у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та очей, тремтіння пальців рук. В акті огляду зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про що свідки засвідчили своїми власноручними підписами. Слід зауважити, що в акті огляду ОСОБА_1 власноручно підписався в графі акту щодо своєї відмови від проходження огляду на стан спяніння, що свідчить про його обізнаність щодо наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду за допомогою приладу алкотесту Драгер 6810.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних зауважень чи заяв з боку ОСОБА_1 на дії працівників поліції відеоматеріали та письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться працівником поліції у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів або в закладах охорони здоров`я.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку. 
Вимоги ст.266 КУпАП щодо наявності двох свідків під час проведення відповідного огляду на стан алкогольного сп`янінням стосуються саме проведення огляду поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів і наявність вказаних свідків не є обов`язковою при проходженні огляду у медичному закладі або при відмові водія від проходження огляду на стан спьяніння, оскільки факт відмови водія пройти відповідний огляд повинен бути доведений сукупністю доказів, які оцінуються судом за внутрішнім переконанням.   
До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.6), з якого слідує, що ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі Рогатинської ЦРЛ 12.03.2021 року о 12 год. 45 хв..
В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3-4) у відповідності до яких вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків при огляді на стан сп`яніння  ОСОБА_1 за допомогою приладу Драгер, від проведення огляду правопорушник відмовився, а також відмовився їхати в медичний заклад для проведення відповідного огляду, про що засвідчили власноручними підписами в акті та у  протоколі про адміністративне правопорушення.
Зі змісту вищевказаних письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3-4), які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що вони підтверджують, що в їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу Драгер та в медичному закладі ОНД в м. Івано-Франківську. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки останні не допитувались у судовому засіданні . 
Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3   не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити  обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.  
У відповідності до рапорту поліцейського СРПП ВП №4 м. Рогатин Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Я.Короташ, долученого до матеріалів справи (а.с.7), під час  несення служби 12.03.2021 року близько 11 год. 45 було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2115 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з порушенням ПДР, при перевірці документів був встановлено, що останній керував автомобілем без посвідчення водія. В ході спілкування з водієм, у ОСОБА_1 були помічені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координацію рухів, порушення мови, почервоніння. Водієві було запропоновано пройти у встановленому законом порядку в присутності свідків огляд на факт вживання алкоголю та визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що водій відмовився. На пропозицію проїхати до медичного закладу Рогатинської ЦЛ «КНМП» для проходження відповідного огляду  водій ОСОБА_1 також відмовився. Зазначено, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права у відповідності до вимог закону. У зв`язку із наведеним було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.2 ст.126 КУпАП.
До матеріалів справи долучено копію постанови  про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПР18 №499578 від 12.03.2021 року (а.с.9), у відповідності до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу за порушення вимог ст. 126 ч.21 КУпАП тобто за керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції  за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника ВП №4 м. Рогатин Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій.
Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовного дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.
До матеріалів справи долучено також довідку з бази ІПНП про видачу посвідчення водія ОСОБА_1 (а.с.11).
Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу  поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі сукупності доказів, які досліджені та оцінені судом  за внутрішнім переконанням. 
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 звертає увагу на те, що він змушений був самостійно пройти огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, висновок про що наданий у суді першої інстанції при розгляді справи.
Судом першої інстанції при дослідженні обставин справи, був проаналізований наданий стороною захисту висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, виданий лікарем Рогатинської ЦРЛ 12.03.2021. в зазначеному висновку вказано про те, що  станом на 15.40 год. 12.03.2021 в ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння, та результат токсикологічного дослідження № 445 від 23.03.2021. 
Висновок №40 Рогатинської ЦРЛ 12.03.2021 року та результат токсикологічного дослідження № 445 від 23.03.2021 суд визнав  неналежними та недопустимими доказами.
Судом обґрунтовано зазначено, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого висновок та результат токсикологічного дослідження є неналежними доказами. Окрім того, висновок видано з порушенням встановленого порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, встановленого Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд визнав недопустимим доказом у справі.
У відповідності до Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно висновку №40 Рогатинської ЦРЛ 12.03.2021 року ОСОБА_1 не був доставлений працівником поліції та пройшов огляд о 15 год. 40 хв. 12.03.2021 року тобто зі спливом 4 годин після вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП.
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що встановлення ст.266 КУпАП двогодинного строку протягом якого повинен бути проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я спрямовано на забезпечення отримання більш об`єктивного результату проведеного огляду, оскільки рівень сп`яніння значно знижується після проходження тривалого часу з моменту виявлення наявності підстав для проведення відповідного огляду. 
За наведених обставин, судом на законних підставах визнано даний висновок медичної установи недопустимим доказом у справі.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння  або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції  тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.
Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до постанови Рогатинського районного суду від 15.04.2021 року було об`єднано справи про притягнення ОСОБА_1 в одне провадження за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.2 ст.126 КУпАП.
Апелянтом ОСОБА_1 не оспорювались обставини вчинення ним правопорушення , передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, а саме за керування ним транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії.
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
Апеляційний суд приймає до уваги, що правопорушення було вчинено ОСОБА_1 в той час, коли він був неповнолітнім.
Так, відповідно до вимог ст.13 КупАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
В той же час у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. 
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, який пов`язаний із необхідністю забезпечення безпеки дорожнього руху, та приймаючи до уваги особу порушника, який на даний час досяг повноліття, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, обґрунтовано призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.
Керуючись ст.294 КУпАП,-
                                                        п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                           О.П. Васильєв