ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/5506/18
Центральний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач)                                   
суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання Колесник Д.А.   
представники сторін:
від позивача: Сокуренко Євген Сергійович, довіреність №4439-К-О  від 12.10.2018 року,  адвокат;
від відповідача: Філімонова Ольга Миколаївна, ордер серії АЕ №     1061666  від 25.03.2021 року,  адвокат;
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу  господарського суду Дніпропетровської  області від 24.02.2021 року    у справі № 904/5506/18 (суддя Мілєва І.В.)
за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ 
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", м. Дніпро 
про визнання недійсними додаткових угод від 16.12.2016 року до договору № 238217 від 11.01.2014 року та застосування наслідків недійсності правочину,- 

ВСТАНОВИВ:

 Ухвалою господарського суду Дніпропетровської  області від 24.02.2021 року  у  даній справі № 904/5506/18 закрито провадження в частині стягнення 129 490 883,54 грн.  за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"  у зв`язку з відсутністю предмету спору.
          Ухвала мотивована тим, що між сторонами було врегульовано спірні питання щодо сплати Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 129 490 883,54 грн. шляхом прерахування за   платіжним дорученням  № 644 від 01.02.2021 року цієї суми з вказівкою призначення платежу: "повернення коштів, отриманих за дод.угодами від 16.12.2016 до дог-ру про розміщ.коштів на депозит № 238217 від 11.01.2014".
          Посилаючись на положення п.п.3.10 ч.2 ст.182 та п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору щодо частини заявлених позовних вимог - про стягнення з відповідача на користь позивача 129 490 883,54 грн., оскільки факт сплати та отримання грошових коштів у зазначеній сумі позивач підтвердив суду у підготовчому засіданні.
 Не погодившись з  ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.  
          В апеляційній скарзі зазначає, що:
- судом помилково застосовано п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки закриття провадження у справі -це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи;
- господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань;
- предметом позову у даній справі є заявлена вимога про визнання недійсними з моменту укладення додаткових угод від 16.12.2016 року до договору №238217 від 11.01.2014 року, та як наслідок застосування наслідків недійсності правочинів шляхом стягнення з ПРАТ "СК "Інгосстрах" на користь АТ КБ "Приватбанк" 129 490 883, 54 грн., отриманих на виконання недійсних правочинів;
- застосування наслідків недійсності правочинів та стягнення коштів є похідною вимогою від основної вимоги про визнання недійсними додаткових угод від 16.12.2016 року до договору №238217 від 11.01.2014 року, результат розгляду якої залежить від розгляду основної позовної вимоги про визнання правочину недійсним; при цьому на даний час основна вимога судом по суті не розглянута;
- місцевий суд помилково дійшов до висновку, що між сторонами врегульовані спірні питання щодо застосування наслідків недійсності правочину та сплати 129 490 883, 54 грн., оскільки відповідач під час розгляду справи та його клопотання про закриття провадження, визнав позовні вимоги в частині застосування наслідків недійсності шляхом повернення суми коштів, отриманих на виконання недійсних правочинів, проте заперечує проти позовних вимог позивача про визнання недійсними додаткових угод від 16.12.2016  року,  а також наполягає на тому, що вони не підлягають задоволенню та просив розглянути спір по суті;
- відсутність факту визнання відповідачем позову в частині позовних вимог про визнання додаткових угод від 16.12.2016 року недійсними та закриття судом провадження в частині заявлених вимог про застосування наслідків недійсності правочинів - суперечить нормам чинного законодавства, оскільки предмет спору у справі №904/5506/18 не припинив свого існування;
- самий лише факт перерахування відповідачем коштів на користь позивача, за наявності його заперечень  задоволення позову та невизнання позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод, не може свідчити, що між сторонами відсутній предмет спору.
На підставі викладеного скаржник вважає, що встановлені порушення місцевим господарським судом норм процесуального права щодо закриття провадження у справі призвели до обмеження передбаченого ст. 129 Конституції України права учасника провадження на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення існуючого спору, порушення судом балансу дотримання суспільного та приватного інтересу та невідповідність дій суду меті законодавця у демократичному суспільстві, який надав особі право на судовий захист, визначивши при цьому чіткі та регламентовані законом підстави для його обмеження. 
Просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2021 року про закриття провадження у справі №904/5506/18 за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ПРАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" в частині стягнення 129 490 883,54 грн. та направити справу для продовження розгляду до господарського суду Дніпропетровської області.
          У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує доводи скаржника та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін як законну та обґрунтовану.
          Зокрема, відповідач вказує, що:
- сума, про стягнення якої просив позивач, сплачена, надані відповідні докази суду і вказаний факт позивач не заперечує;
- згідно сталого правозастосування закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи;
- предмет спору в частині стягнення з ПРАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" грошових коштів у розмірі 129 490 883,54 грн. припинив існування, оскільки матеріально-правова вимога позивача до відповідача про це задоволена, грошові кошти у відповідному розмірі перераховано до АТ КБ "Приватбанк".
Наведені обставини, на думку відповідача,  є підставою для закриття провадження в частині позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" про стягнення з ПрАТ СК "Інгосстрах" грошових коштів у розмірі 129 490 883,54 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. 
           У відповіді на відзив відповідача позивач зазначив  свої доводи та міркування, наполягав на задоволенні апеляційної скарги. 
          Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:
З матеріалів даної справи вбачається, що у грудні 2018 року позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовними вимогами  до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" наступного змісту:
- визнати недійсною з моменту її укладення додаткову угоду від 16.12.2016 року до договору № 238217 від 11.01.2014року  "Про розміщення коштів на строковому депозиті", укладену між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" в особі Бичихіної О.А.;
- визнати недійсною з моменту її укладення додаткову угоду від 16.12.2016 року до договору № 238217 від 11.01.2014 року  "Про розміщення коштів на строковому депозиті", укладену між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" в особі Клименко П.О.;
- застосувати наслідки недійсності правочинів та стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 129 490 883,54 грн., отриманих на виконання недійсних правочинів (том 1 а.с.3-15).
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 року (суддя Панна С.П.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 26.12.2018 (том 1 а.с.1). 
Ухвалою суду від 24.01.2019 року (суддя Панна С.П.) зупинено провадження у справі № 904/5506/18 до набрання законної сили рішенням у справі № 160/9651/18 (том 2 а.с.72-73).
         29.12.2020 року відповідач подав клопотання про поновлення провадження у справі з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду (том 2 а.с.146-147).
13.01.2020 року відповідач подав клопотання про призначення колегіального розгляду справи (том 2 а.с.157-158).
Ухвалою суду від 25.01.2021 року (суддя Панна С.П.) заявлено про самовідвід від розгляду справи № 904/5506/18. Передано справу № 904/5506/18 для здійснення повторного автоматизованого розподілу (том 2 а.с.186-187).
Розпорядженням керівника апарату господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 року № 110 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 904/5506/18 (том 2 а.с.193).
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 26.01.2021 справу № 904/5506/18 передано судді Мілєвій Ірині Вікторівні (том 2 а.с.194).
Ухвалою суду від 27.01.2021 року прийнято справу № 904/5506/18 до свого провадження. Клопотання ПрАТ "СК "Інгосстрах" про поновлення провадження у справі № 904/5506/18 -  задоволено;  поновлено провадження у справі; призначено підготовче засідання на 24.02.2021 року;   у задоволенні клопотання ПрАТ "СК "Інгосстрах" про призначення колегіального розгляду справи - відмовлено (том 2 а.с.195-199).
01.02.2021 року від відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення  грошових коштів, в якому він зазначив, що відповідно до платіжного доручення № 644 від 01.02.2021  року відповідачем на користь позивача сплачено спірну суму грошових коштів в розмірі 129 490 883,54 грн., відповідно, в даній частині позовних вимог відсутній предмет спору. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив суд закрити провадження у справі № 904/5506/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (відсутній предмет спору) в частині позовних вимог щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 129 490 883,54 грн., в іншій частині позовних вимог - позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення (том 2 а.с.202-203).
До клопотання надано відповідне платіжне доручення (том 2 а.с.204).
З матеріалів справи вбачається, що питання розгляду поданого відповідачем клопотання вирішувалось судом у підготовчому засіданні.
Представник позивача у підготовчому засіданні 24.02.2021 року пояснив, що дійсно позивачем отримані від відповідача кошти у розмірі 129 490 883,54 грн.; заперечував проти задоволення клопотання. Викладене підтверджується звукозаписом судового засідання.
Мета і строк проведення підготовчого засідання передбачені ст. 181 Господарського процесуального кодексу України.
Порядок проведення підготовчого засідання та перелік питань, які має право вирішувати суд на даній стадії, унормовано ст.182 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до п.3,10 ч.2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; вирішує заяви та клопотання учасників справи.
Згідно ч.2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:
1) залишення позовної заяви без розгляду;
2) закриття провадження у справі;
3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
В підготовчому засіданні судом з`ясовано обсяг заявлених позовних вимог та встановлено, що відповідач подав до суду платіжне доручення № 644 від 01.02.2021 року про сплату позивачу 129 490 883,54 грн. з призначенням платежу: "повернення коштів, отриманих за дод.угодами від 16.12.2016 до дог-ру про розміщ.коштів на депозит № 238217 від 11.01.2014" (том 2 а.с.204).
Таким чином, відповідно до вказаних вище процесуальних норм суд вірно встановив, що між сторонами врегульовано спірне питання щодо сплати Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 129 490 883,54 грн. Тобто, одна із заявлених позивачем вимог фактично вирішена, ним же і підтверджена. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Доводи апеляційної скарги, що фактично задоволені  вимоги є похідними від іншої частини вимог, а саме: щодо визнання недійсною з моменту її укладення додаткової угоди від 16.12.2016 року до договору № 238217 від 11.01.2014 року "Про розміщення коштів на строковому депозиті", укладеної між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" в особі Бичихіної О.А.; визнання недійсною з моменту її укладення додаткової угоди від 16.12.2016 року до договору № 238217 від 11.01.2014 року "Про розміщення коштів на строковому депозиті", укладеної між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" в особі Клименко П.О.; і стягнення сплаченої відповідачем суми є саме наслідком вирішення перших двох позовних вимог, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне:
          Наявність чи відсутність предмету спору щодо тієї чи іншої вимоги не пов`язується процесуальним законом з віднесенням такої вимоги до основної чи похідної. 
         З огляду на зміст позовних вимог позивач вважав, що його право порушено не лише оспорюваними додатковими угодами, а й не поверненням йому відповідачем у даній справі грошових коштів у розмірі 129 490 883,54 грн. 
          Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
          Як зазначав позивач у позовній заяві, 16.12.2016 року відповідачем було отримано від позивача  129 490 883.54 грн. на виконання правочину, дійсність якого оспорюється АТ КБ "Приватбанк". У такому ж самому розмірі грошові кошти повернуто відповідачем позивачу з відповідним призначенням платежу.
          Здійснення 01.02.2021 року платежу з повернення грошових коштів привело сторони у даній справі у стан до моменту виконання зобов`язань за правочином, що оспорюється АТ КБ "Приватбанк". 
          Незалежно від того, яке судове рішення буде ухвалено у даній справі щодо позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод, підстави для стягнення з ПРАТ "Страхова компанія "Інгосстрах"  129 490 883,54 грн. на користь АТ КБ "Приватбанк" відсутні на час проведення судом підготовчого засідання і це беззаперечно встановлено судом на підставі пояснення позивача та наданого відповідачем доказу.
Отже, судом, відповідно до завдання визначення обсягу заявлених позовних вимог саме у підготовчому засіданні, які покладено на суд в силу п.п.3, 7,10 ч.2 ст. ст.182 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що частина заявлених позивачем вимог фактично вирішена і предмет спору в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 129 490 883,54 грн., отриманих на виконання недійсних правочинів. відсутній.
Таким чином, процесуальні порушення, на які вказує скаржник, не доведені і судом не допущені.
При вирішенні даного спору колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.10.2020 року у справі №910/17630/19 зазначено наступне: 
"25.Верховний Суд вважає за необхідне зауважити на тому, що законодавство наділяє суд можливістю здійснити процесуальну дію у вигляді закриття провадження у справі як в підготовчому засіданні в разі наявності підстав для цього, так і під час розгляду справи по суті.
26.    Наведена правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №910/22947/17 та від 10.12.2019 у справі №921/520/18". 
Отже, під час розгляду апеляційної скарги позивач висновки оскаржуваної ухвали не спростував. Апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає. 
          Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281, 287 Господарського процесуального кодексу України,  суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
          Ухвалу господарського суду Дніпропетровської  області від 24.02.2021 року    у справі № 904/5506/18 залишити без змін.
          Справу №904/5506/18 направити до господарського суду Дніпропетровської для подальшого розгляду.
           Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

          Повний текст  постанови складено 12.04.2021 року.

Головуючий суддя                                                            Т.А. Верхогляд   

Суддя                                                                                   Л.М. Білецька  

       Суддя                                                                                   Ю.Б. Парусніков