КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №756/4313/21                                                                                         головуючий у І інстанції: Шевчук А.В.  провадження 33/824/2232/2021                                                   головуючий в апеляційній інстанції: Сліпченко О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
20 квітня 2021 року                                                                                     м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Сліпченко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м.Києва від 29 березня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №139972    25 червня 2016 року о 16 год. 25 хв. на просп. Оболонському, у м. Києві гр. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «ACERBI» д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «MERCEDES» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №139971 ОСОБА_1 будучи причетним до ДТП місце події залишив. 
Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 29 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, провадження по адміністративному матеріалу закрито у зв`язку із закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП.
 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням,  ОСОБА_1 08 квітня 2021 року подав апеляційну скаргу, просить постанову першої інстанції скасувати, та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження складу правопорушення в його діях, а протоколи складено виключно на підставі пояснень потерпілого, при цьому його пояснення до уваги не було прийнято, а також їм не надано оцінки під час розгляду справи судом першої інстанції. 
 
В судове засідання апелянт не з`явився, представник апелянта подав заяву про перенесення розгляду справи, з посиланням на те, що він буде знаходитись у визначений час на розгляді справи в окружному адміністративному суді, а його довіритель знаходиться на самоізоляції, при цьому доказів на підтвердження вказаних обставин не надав, а тому справа розглянута без апелянта, повідомленого належним чином. 
З огляду на досліджені матеріали справи та з урахуванням доводів апеляційної скарги, приходжу до висновку про її задоволення, виходячи із наступного.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин зазначених в протоколі ААБ №139972, а саме що 25 червня                   2016 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «DAF», не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «MERCEDES» внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.
Вищезазначене ґрунтується виключно на поясненнях ОСОБА_2 , а тому посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснив зіткнення з іншим учасником дорожнього руху, а в подальшому залишив місце пригоди є помилковим та таким, що не підтверджено належними доказами.
Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Оболонського районного суду м.Києва від 29 березня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст.ст. 122-4, 124 КУпАП - скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Оболонського районного суду м.Києва від 29 березня 2021 року скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення, відповідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
 
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає. 
Суддя                                                                                        О.І. Сліпченко