ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 р. 	Справа № 440/1362/21	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Любчич Л.В.
суддів: П`янової Я.В. ,  Спаскіна О.А. 
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 по справі №440/1362/21
          за позовом      ОСОБА_1  
          до    Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради ,    Подільської районної у м. Полтаві ради ,    Голови Подільської районної у м.Полтаві ради Білоконя Сергія Васильовича                   
          про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року   ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 позивач) звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, Подільської районної у м. Полтаві ради, Голови Подільської районної у м. Полтаві ради Білоконя Сергія Васильовича (далі по тексту - Голова Подільської районної у м. Полтаві ради Білоконя С.В.), в якому просила:
- визнати протиправними та скасувати рішення першої сесії (друге засідання) Подільської районної у м. Полтаві ради восьмого скликання від 16 грудня 2020 року, а саме: "Про затвердження персонального складу виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради", "Про затвердження кількісного складу виконавчого комітету", "Про затвердження на посаді заступників голови ради з питань діяльності виконавчого органу", "Про утворення виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради", "Про затвердження результатів виборів голови Подільської районної у місті Полтаві ради";
- визнати протиправними дії голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_2 щодо внесення запису у трудову книжку серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 №28 від 16 грудня 2020 року про її звільнення з посади у зв`язку із закінченням строку повноважень виконавчого комітету ради, частина перша стаття 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні";
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника голови ради з питань діяльності Виконавчого органу Подільської районної у м. Полтаві ради з дня постановлення судового рішення;
- стягнути з Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16 грудня 2020 року по день поновлення на роботі з утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) та роз`яснено позивачеві спосіб усунення недоліку шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.
Виконуючи вимоги вищевказаної ухвали, позивач надала до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом, в якій зазначила, що 14 січня 2021 року вона звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, Подільської районної у м. Полтаві ради, Голови Подільської районної у м. Полтаві ради Білоконя С.В. про визнання протиправними та скасування рішень, визнання дій протиправними, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі №440/246/21 первинну позовну заяву залишено без руху, а ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі №440/246/21 її позовну заяву повернуто.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року визнано неповажною зазначену у заяві про поновлення строку звернення до суду підставу подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду та позов повернуто позивачеві.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що 14.01.2021 у встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України строк звернулася з позовом до суду про визнання протиправних дії посадової особи та рішень органу місцевого самоврядування, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 про залишення позову без руху, в частині сплати судового збору нею було виконано та надано квитанцію.
Ухвалою від 15.02.2021, отриманою позивачем 22.02.2021, позовна заява повернута та роз`яснено про право повторного звернення до адміністративного суду в порядку встановленому законом.
23.02.2021 позивач знову звернулась з позовом до суду.
Враховуючи значимість спору для неї, карантинні обмеження введенні на території України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, а також наявність у неї двох малалітніх дітей, просила суд апеляційної інстанції врахувати можливість поновлення строку на звернення.
27.05.2021 від відповідача надійшов відзив, в якому він просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 по справі №440/1362/21 – залишити без змін.
Зазначив, що апелянтом не обґрунтовано поважності причин пропуску звернення до суду, а тому відсутні підстави для скасування ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021.
29.04.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду м. Харкова відкрито апеляційне провадження по справі №440/1362/21.
31.05.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду м. Харкова закінчено підготовку та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст.  311 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав
Судом    апеляційної інстанції встановлено.
14.01.2021   ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, Подільської районної у м. Полтаві ради, Голови Подільської районної у м. Полтаві ради Білоконя С.В. про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
19.01.2021 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ч. 5 ст. 160, ч. 3 ст. 161 КАС України. Позивачеві надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду: 1) позовної заяви із обґрунтуванням порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 рішеннями Подільської районної у м. Полтаві ради восьмого скликання від 16.12.2020 "Про затвердження на посаді заступників голови ради з питань діяльності виконавчого органу" та "Про затвердження результатів виборів голови Подільської районної у місті Полтаві ради"; копії такої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи; 2) документа про сплату судового збору в розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень) (отримувач : ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101, код ЄДРПОУ: 37959255, банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA588999980313101206084016712, призначення платежу : Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд) або документів на підтвердження підстави звільнення заявника від сплати судового збору відповідно до закону.
09.02.2021 на виконання вимог ухвали суду від 19.01.2021 позивачем подано до суду позовну заяву із обґрунтуванням порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 та копії такої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи, а також документ про сплату судового збору в сумі 908 грн.
15.02.2021 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду вищевказану позовну заяву повернуто позивачеві, оскільки на усунення недоліків адміністративного позову позивачем надано документи, проте останні лише частково усувають недоліки, визначені ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху, - а саме: не доплачено судовий збір на суму 908 грн.
          23.02.2021 ОСОБА_1 повторно звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, Подільської районної у м. Полтаві ради, Голови Подільської районної у м. Полтаві ради Білоконя С.В. про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
26.02.2021 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліку протягом десять днів з дня отримання ухвали шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.
          12.03.2021 ОСОБА_1 надала заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду.
17.03.2021 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду визнано неповажною зазначену у заяві про поновлення строку звернення до суду підставу подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду та позов повернуто позивачеві.
          Колегія суддів вважає помилковими висновки суду про наявність підстав для повернення адміністративного позову на адресу позивача та зазначає наступне.
Вимоги щодо даних, які повинна містити позовна заява встановлені ч. 5 ст.160 КАС України. Так, в позовній заяві зазначаються:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;
4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;
10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;
11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до  ч.1, 3-6 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
До позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.
У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно з ч.1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 169 КАС України).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставами для залишення позовної заяви ОСОБА_1 по справі №440/1362/21 без руху стало: ненадання позивачем заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.
12.03.2021 позивачем, на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху була надана заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Тобто позивачем були виконані вимоги ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху.
Положеннями ст. 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслює значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді (рішення від 25 листопада 1997 року №6-зп, від 25 грудня 1997 року N9-зп).
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст. 2 КАС України).
Приписами ч. 5 ст.  5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Положеннями цієї статті також визначено способи судового захисту, перелік яких не є вичерпним.
Згідно з ч. 1-3  ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, який застосовує з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі  Конституції України  гарантується.
За приписами ч. 1 ст. 122 КАС України,  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Таким чином, для звернення до адміністративного суду з позовом встановлено шестимісячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).
Враховуючи виконання позивачем вимог ухвали суду першої інстанції від 15.02.2021 про без руху, а також те, що при зверненні 14.01.2021 вперше з позовною заявою ОСОБА_1 не пропустила строки звернення до суду, а після отримання 22.02.2021 ухвали про повернення позовної заяви від 15.02.2021, позивач 23.02.2021 звернулась з позовом повторно, тобто не втратила інтерес стосовно спірних правовідносин, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визначаючи поважними причини пропуску строку та повертаючи позовну заяву позивачу застосував надміру формальний підхід та не врахував вимог ст. 55 Конституції України та ст. 2, 5, 6 КАС України.
Відповідно до  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути реальним. 
Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що  статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  встановлені гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ до суду був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Таким чином, з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції помилково  повернув заяву на підставі  п. 9 ч. 4  ст. 169 КАС України.
Згідно  статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи вище  зазначені обставини справи та правові норми, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, допустив порушення норм процесуального права, та як наслідок дана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі. 
Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 по справі №440/1362/21  скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, Подільської районної у м. Полтаві ради, Голови Подільської районної у м.Полтаві ради Білоконя Сергія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	Я.В. П`янова    О.А. Спаскін